П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 165/1571/22
провадження № 51-4735км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 
(у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_6 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2025 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК,
засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2025 року ОСОБА_6  визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання за вказаним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 27 червня 2022 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат, а також інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року змінено вирок суду першої інстанції, постановлено:
- вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- на підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року більш суворим покаранням за цим вироком ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- виключено із мотивувальної та резолютивної частин вироку вказівку про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК, а також із мотивувальної частини вироку виключено посилання на обставину, яка обтяжує покарання, а саме рецидив злочину. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Судами попередніх інстанцій ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона 27 травня 2022 року приблизно о 12 год 20 хв шляхом вільного доступу зі сходової клітки між 4 та 5 поверхами будинку здійснила крадіжку велосипеда вартістю 3399,67 грн, чим причинила потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на вищевказану суму.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд цього кримінального провадження у суді першої інстанції.
Сторона захисту стверджує про те, що суди попередніх інстанцій безпідставно визнали допустимими доказами:
- протокол огляду приміщення від 27 травня 2022 року, який був проведений без дозволу слідчого судді, під оглядом під`їзду фактично було проведено обшук, він був проведений слідчим в один і той самий час, коли цим же слідчим відбувалося внесення відомостей до ЄРДР, а тому і витяг з ЄРДР захисник вважає недопустимим доказом;
- висновок судової товарознавчої експертизи від 03 червня 2022 року № СЕ-19/103-22/4290-ТВ через встановлення у цьому висновку іншого місця викрадення велосипеда: не з під`їзду № 1, а з під`їзду № 2;
- DVD-R диски з відеозаписами з камери спостереження, з огляду на те, що постановою слідчого від 28 травня 2022 року було прийнято рішення здійснити зняття показань з технічних приладів та технічних засобів за період часу з 11 год 50 хв до 18 год 00 хв 27 червня 2022 року, а не 27 травня 2022 року, тобто за період, який не має жодного відношення до інкримінованого засудженій злочину;
- всі наявні у матеріалах кримінального провадження докази, через відсутність у матеріалах кримінального провадження постанови прокурора або слідчого про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_6 , а також через те, що всі докази в суді першої інстанції долучалися неуповноваженим прокурором, оскільки постанова про зміну групи прокурорів від 25 серпня 2022 року була винесена безпідставно та усупереч вимогам КПК.
Також сторона захисту вказує про те, що:
- суди безпідставно не призначили портретної експертизи особи та велосипеда, зафіксованих на відео з камери спостереження, оскільки, на переконання захисника, не можна встановити, що на дослідженому місцевим судом відео зображені саме засуджена та викрадений велосипед; 
- суди попередніх інстанцій безпідставно не визнали обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК через те, що в ньому зазначено дві дати внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та неправильно зазначено посади прокурорів, які входять до групи прокурорів у цьому провадженні;
- суди безпідставно визнали ОСОБА_6 винуватою у вчиненні крадіжки в період воєнного стану, без врахування того, що м. Нововолинськ знаходиться на значній відстані від зони ведення бойових дій;
- суди попередніх інстанцій визнали винною у вчиненні крадіжки велосипеда не ОСОБА_6 , а іншу особу, з огляду на те, що в судових рішеннях вказано інше ім`я засудженої, а саме: «Патриція», замість правильного «Патріція»;
- вирок місцевого суду постановлено незаконним складом суду через безпідставне незадоволення низки відводів головуючому судді;
- ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена підтримала касаційну скаргу захисника та просила її задовольнити, а прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги сторони захисту, вважав рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими, просив залишити їх без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули. Також у касаційній скарзі захисник просив здійснити судовий розгляд без його участі.
Мотиви суду
Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірив матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи та дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновки про доведеність винуватості засудженої у вчиненні крадіжки у цьому провадженні суди обґрунтували, покликаючись на сукупність доказів, які, на думку суду, беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_6 . Дійсно безпосередньо вчинення крадіжки велосипеда ніхто не бачив. Проте свідок ОСОБА_9 повідомив, що напередодні він відпочивав спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 і остання запропонувала здати наявний у неї велосипед у ломбард для отримання коштів на спиртне. Він взяв велосипед у під`їзді, де проживає ОСОБА_6 , та проїхав на ньому по ломбардах «Благо» та «Скарбниця», а після невдалих спроб його здати, свідок приїхав до місця проживання ОСОБА_11 , залишив велосипед на першому поверсі під`їзду, де його потім виявили правоохоронці.
Свідок ОСОБА_12 розповів про те, що 27 травня 2022 року (в день вчинення крадіжки) він перебував у 15 мікрорайоні у м. Нововолинську приблизно о 12-13 год та бачив ОСОБА_6 , яку давно знає як особу, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, та яка була одягнута у чорну бейсболку, чорну кофту та голубі джинси, з велосипедом чорного кольору гірського типу марки «Азимут», який засуджена спочатку вела в руках, а потім сіла на нього та поїхала.
Також факт переміщення на велосипеді зафіксований на камері відеоспостереження, яка знаходиться на фасаді буд. №29 у 15 мікрорайоні м. Нововолинська.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника про істотне порушення вимог КПК судами попередніх інстанцій під час розгляду цього кримінального провадження з огляду на таке.
Твердження захисника про недопустимість як доказу протоколу огляду приміщення від 27 травня 2022 року з додатками, а саме фототаблицею, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки для огляду під`їзду в багатоквартирному будинку дозвіл всіх власників квартир у будинку не потрібен. Суд наголошує, що для виявлення велосипеда у під`їзді будинку достатньо проведення огляду, а тому відсутні підстави стверджувати, що у цьому провадженні мав місце обшук під`їзду, а не його огляд.
Окрім того, огляд місця події є слідчою дією, яку можна проводити навіть до внесення відомостей до ЄРДР. Тож той факт, що огляд приміщення було проведено через невеликий проміжок часу після внесення відомостей про це кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідає вимогам КПК.
Слід наголосити, що Суд неодноразово зазначав у постановах, що витяг з ЄРДР не є джерелом доказів, а тому доводи касаційної скарги сторони захисту про визнання витягу із ЄРДР недопустимим доказом Суд відхиляє.
Твердження захисника про недопустимість як доказу висновку судової товарознавчої експертизи від 03 червня 2022 року № СЕ-19/103-22/4290-ТВ, оскільки експертом неправильно вказано номер під`їзду (не № 1, а № 2), з якого викрадено велосипед, Суд вважає неспроможними, з огляду на те, що цим експертним дослідженням не встановлювалося місце викрадення велосипеда, а визначалася його вартість. При цьому зауважень про те, що експертом було неправильно визначено вартість велосипеда, або про те, що предметом дослідження був не той велосипед, сторона захисту не висловлює.
Не вказує на істотне порушення вимог КПК допущення технічної помилки (описки) в зазначенні місяця (червень замість травня) у постанові слідчого про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 28 травня 2022 року.
У матеріалах кримінального провадження є доручення прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_13 від 29 червня 2022 року на повідомлення слідчим підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника про завершення досудового розслідування,а тому є безпідставними твердження сторони захисту про виконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК без відповідного процесуального рішення.
Також у матеріалах кримінального провадження є постанова про зміну групи прокурорів від 25 серпня 2022 року, яка винесена уповноваженою особою відповідно до вимог ч. 3 ст. 37 КПК та якою до групи прокурорів у цьому провадженні включено прокурора ОСОБА_14 , а тому відсутні підстави для визнання всіх долучених цим прокурором у суді першої інстанції доказів недопустимими.
Обвинувальний акт, який був предметом розгляду судами попередніх інстанцій, відповідає вимогам ст. 291 КПК, у тому числі й зазначення у ньому дат внесення відомостей про кримінальне правопорушення (27 травня 2022 року) та реєстрації кримінального провадження (28 травня 2022 року). Також не свідчить про істотне порушення вимог КПК під час складання обвинувального акта допущення технічної помилки під час зазначення посад окремих прокурорів, які входили в групу прокурорів у цьому провадженні.
Доводи касаційної скарги захисника про безпідставне непризначення судами попередніх інстанцій портретної експертизи особи та велосипеда, зафіксованих на відео з камери спостереження, колегія суддів відхиляє, оскільки у цьому провадженні є достатньо доказів, які доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки поза розумним сумнівом.
Окрім цього, із відеозапису з камери відеоспостереження чітко видно, як особа, вдягнена в чорну бейсболку, чорну кофту та голубі джинси, приблизно о 12 год 30 хв проїжджає на велосипеді та зникає з поля зору камери і саме цю особу впізнав очевидець події свідок ОСОБА_12 як ОСОБА_6 .
У Суду немає сумніву у правильності кваліфікації судами попередніх інстанцій дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК, в тому числі й в частині застосування кримінального закону.
Твердження сторони захисту про ухвалення місцевим судом вироку незаконним складом суду колегія суддів відхиляє.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, протягом усього періоду розгляду цієї справи судом першої інстанції стороною захисту неодноразово (тричі) було заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_15 . Вказані заяви захисника про відвід судді відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 КПК, з дотриманням положень ч. 3 ст. 35 КПК, були розглянуті іншими суддями цього суду ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ) з постановленням ухвал про відмову в задоволенні заяв захисника про відвід головуючого судді.
Суд вважає, що заявлені стороною захисту відводи головуючому судді у цьому кримінальному провадженні були вирішені суддями місцевого суду у відповідності із вимогами КПК, а тому підстав стверджувати про те, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 відбувся незаконним складом суду, немає.
Суд враховує, що ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 11 лютого 2026 року було виправлено описку у вироку цього ж суду у імені засудженої «Патріція» замість «Патриція».
Тому доводи сторони захисту про неможливість ідентифікації засудженої не відповідають дійсності.
Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження, у тому числі й за апеляційною скаргою сторони захисту на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи, які є аналогічними за змістом доводам касаційної скарги захисника, і визнав їх необґрунтованими, навів належні й докладні мотиви своїх висновків, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що в ході розгляду цього кримінального провадження місцевий та апеляційний суди не допустили істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану захисником касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2025 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6  залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3