Справа № 740/942/26 
Провадження № 2/740/1243/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

02 липня 2026 року      місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
встановив:
Виконавчий комітет Ніжинської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітніх дітей – дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо їх виховання та навчання, не створює для них належних умов проживання, не цікавиться їх життям, вживає алкогольні напої. За таких обставин просить позбавити її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок дітей, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з 25.02.2026 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Ухвалою суду від 17.03.2026 провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 30.04.2026 справу призначено до судового розгляду по суті.
Від представника позивача Парубець М. надійшла до суду заява, в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Від представника третьої особи – Рацин Н.Б. надійшла до суду заява, в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про час, дату та місце була повідомлена завчасно та належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подала.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 підтверджується, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).
Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Отже, виходячи з норми цієї статті виконавчий комітет Ніжинської міської ради, як орган опіки та піклування, має право на звернення до суду з даними вимогами.
Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; не забрали дитину з закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування.
Згідно з п. 16 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Відповідачку  ОСОБА_1 06.03.2026 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 .
Наказами № 35 та № 36 від 09.02.2026 начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 10-11).
З акту обстеження умов проживання відповідачки та її дітей за адресою: АДРЕСА_1 від 26.01.2026 убачається, що умови проживання задовільні. Наявні речі загального вжитку, кімнати умебльовані, житлове приміщення потребує косметичного ремонту. В кімнатах чисто, родина забезпечена продуктами харчування. Наявне дитяче ліжечко. Дитина забезпечена сезонним одягом (а.с. 21).
Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 16 лютого 2026 року за місцем проживання в АДРЕСА_1 , дитина ОСОБА_3 одягнена не по сезону, без спідньої білизни, чоботи на голі ніжки. На момент виявлення дитини ОСОБА_1 була в нетверезому стані (а.с. 16-20).
У судовому засіданні встановлено, що відповідачка не піклується про дітей, не цікавиться її розвитком та здоров`ям, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 .
За приписами ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Висновком виконавчого комітету Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування, № 01-1-21/91 від 18.02.2026 підтверджується доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав щодо своїх дітей (а.с. 9, 12-13).
Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком служби у справах дітей Ніжинської міської ради і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дитини і відповідачки, акцентуванні уваги на невиконанні відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини та умисному ухиленні від виконання таких обов`язків.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
Системний аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку про доведеність у даному випадку факту умисного і свідомого ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України правових підстав для застосування крайнього заходу впливу – позбавлення батьківських прав щодо дитини, оскільки відповідачка не приймає участі у вихованні, утриманні, фізичному, психічному, соціальному та духовному розвитку дитини, не піклується про її зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги та любові, що в сукупності створює негативний вплив на дитину і призводить до шкідливих наслідків для її психіки та духовного розвитку.
Відповідачка жодного разу не з`явилася в судове засідання, не подала відзиву, не надала доказів, що вона вживає заходів щодо налагодження стосунків з дітьми, цікавиться станом їх здоров`я, виявляє будь-яку турботу про дітей, надає матеріальну підтримку, бере участь у їх вихованні. Відповідачка жодним чином не спростувала доводів позивача про її небажання піклуватися про дітей, ухилення від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, що свідчить про відсутність у неї інтересу до дітей та бажання змінити поведінку.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За таких обставин, справи та відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, а також враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дітей у зв`язку з умисним ухиленням від виконання батьківських обов`язків по їх вихованню та свідомим нехтуванням своїми обов`язками.
Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.
Як зазначено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає, що відповідачка належним чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно своїх малолітніх дітей, безпричинно та свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться їх фізичним, духовним, моральним розвитком, а відтак необхідно позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу) щомісячно.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Питання про призначення опікуна при розгляді справи не вирішувалося в зв`язку з відсутністю відповідного подання органу опіки та піклування.
Органом опіки та піклування поданий позов в захист прав малолітніх осіб, що із урахуванням п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору при подачі позову, у зв`язку з чим відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в дохід держави 1331,20 грн судового збору за вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Керуючись ст. 141, 263-265, 280-284, 430 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів – задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передати дітей представнику органу опіки та піклування для подальшого влаштування.
Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2026 року і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування аліментів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем народження дитини.
Стягнути з ОСОБА_1 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок судового збору на користь держави.
Роз`яснити ОСОБА_1 положення статтей 168, 169 Сімейного кодексу України про те, що вона має право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, а також із позовом про поновлення батьківських прав після усунення умов, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав і за умови, що діти за той час не будуть усиновлені, а також якщо на час вирішення питання судом про поновлення батьківських прав діти не досягнуть повноліття.
Позивач: Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області, адреса: пл. ім. Івана Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, код ЄДРПОУ 4061783.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
Служба у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради, адреса: пл. ім. Івана Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область.
ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Роздайбіда