ПОСТАНОВА 
Іменем України

19 червня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 941/1396/23
провадження № 22-ц/4809/23/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Чельник О.І.,

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», від імені якого діє представник за довіреністю – Задорожний Антон Геннадійович, на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області (суддя Шаєнко Ю.В.) від 29.04.2024,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
06.11.2023 Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – АТ «Універсал Банк»), від імені якого діє представник за довіреністю – Задорожний Антон Геннадійович, звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.12.2018 у розмірі 10 585,10 грн та судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування вимоги позивач зазначив, що в жовтні 2017 року він запустив новий проєкт monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank, за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проєкту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, який виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга – переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 

18.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 18.12.2018, встановив мобільний додаток monobank та отримав розрахункову карту НОМЕР_1 . Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився, отримав примірники вищезазначених документів у мобільному додатку та зобов`язується виконувати їх умови.

Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі до 100 000,00 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних).

Станом на 27.01.2023 відповідач прострочив виконання зобов`язань із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 4.16 п. 4 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов`язань, а вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

27.01.2023 позивач направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та необхідність погасити суму заборгованості, однак, відповідач відповіді не надав та заборгованість не сплатив.

Таким чином загальний розмір заборгованості, яку просив стягнути позивач, склав 10 585,10 грн, з яких 10 585,10 грн – заборгованість за наданим кредитом, 0,00 грн – заборгованість за відсотками, 0,00 грн – заборгованість за пенею та комісією, 0,00 грн – заборгованість за порушення зобов`язання.

Короткий зміст рішення суду
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2024 у задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовна вимога є недоведеною з огляду на наступне.

По-перше, анкета-заява до договору про надання банківських послуг не містить відомостей про вид платіжної картки, наданої відповідачу, її номер, строк дії та який кредитний ліміт їй було встановлено. Анкета також не містить істотних умов договору, зокрема, відсоткову ставку, порядок погашення кредиту тощо. Суд не взяв до увагу аргумент позивача, що Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту складають частину договору, укладеного між сторонами, оскільки вказані документи не містять підпису відповідача.
По-друге, оскільки в анкеті-заяві від 18.12.2018, яку подав до Банку відповідач, не було передбачено стягнення відсотків, комісії та пені, то такі утримання коштів з рахунку відповідача, які здійснив Банк згідно з наданим розрахунком боргу, були неправомірними, а отже підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.
Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.12.2018, станом на 08.08.2023 заборгованість відповідача за кредитом становила 10585,10 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн, заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн. Однак із вказаного розрахунку вбачається, що з 30.05.2021 по 29.03.2022 відповідач сплатив Банку кошти на погашення заборгованості за кредитом в сумі 60025,43 грн. Водночас Банк списував відсотки, комісію та пеню. 
Суд вважав, що списання відповідачем відсотків, комісії та пені було неправомірним, оскільки анкета-заява від 18.12.2018 не передбачає сплату цих платежів, а тому сплачені відповідачем кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту. Таким чином суд встанови, що борг відповідача перед Банком відсутній, а тому позовні вимоги є безпідставними.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Позивач АТ «Універсал Банк», від імені якого діє представник за довіреністю – Задорожний Антон Геннадійович, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування вимоги апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків обставинам справи.
Суд не звернув увагу на те, що особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Умови та Правила надання банківських послуг є публічно доступними цілодобово на сайті банку та у мобільному додатку, окрім того, підписавши анкету-заяву від 18.12.2018, відповідач погодився із вказаними умовами та підтвердив отримання їх примірника в мобільному додатку. Порядок нарахування та сплати щомісячних платежів, строк кредитування та розмір відсотків були визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг у п. 49-4.11 Розділу ІІ, п. 4.27 Розділу ІІ та п. 8 Розділу ІІ відповідно.

Позивач також надав розрахунок заборгованості, чим виконав свій обов`язок перед судом щодо доведення факту укладення договору та розміру боргу, які просив стягнути. Додатково вказаний розрахунок та наявність кредитних правовідносин підтверджує відсутність заперечень та контррозрахунку від відповідача. 

Позивач також просив долучити довідку про розмір встановлених лімітів та виписку «Рух коштів по картці», які раніше ним не подавалися, однак, підтверджують факт користування відповідачем послугами позивача.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надійшов.

При цьому 03.07.2024 ОСОБА_1 отримав ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17.06.2024 про відкриття провадження у справі в якій, зокрема, йому роз`яснено право надати до суду відзив на апеляційну скаргу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0690056936323 (а. с. 112).

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Оскільки ціна позову у даній справі (10 585,10 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а справа не належить до виключень, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 19 та ч. 4 ст. 274 ЦПК України, розгляд вказаної справи здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції обставини:
18.12.2018 відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. 

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів та зобов`язується виконувати його умови. 

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі до 100 000,00 грн.

Станом на 27.01.2023 прострочення відповідачем зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів.

На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості відповідача за договором станом на 08.08.2023 становив 10 585,10 грн, а саме заборгованість за тілом кредиту.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Норми права та їх джерела, практика їх застосування
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).
Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
У цій справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач АТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення, відповідно до договору про надання банківських послуг «Monobank» від 18.12.2018, заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 585,10 грн. Вимог про стягнення заборгованості за відсотками, комісією та неустойкою позивач не заявляв.

Суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що «відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань».

Однак, відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).
Такий висновок сформував Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 у справі № 602/1455/20.
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти та якими обставинними їх обґрунтовувати, натомість відповідач самостійно обирає стратегію своєї лінії захисту, формує зміст своїх заперечень. Також цей принцип покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє ініціативи, крім випадків, прямо передбачених Кодексом. 
Таким чином, суд першої інстанції мав розглянути та вирішити справу в межах позовних вимог, тобто лише щодо стягнення заборгованості за кредитом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1, 3 ст.12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). 

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч. ст.77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 - 2 ст.89 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Як встановив суд першої інстанції, 18.12.2018 відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а. с. 8).

Відповідно до п. 2 вказаної анкети-заяви, вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач, відповідно до п. 3 анкети-заяви, підтвердив, що ознайомився та отримав примірники зазначених документів у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та додаткового роз`яснення він не потребує.

Оскільки позивач не звертався до суду з вимогою про стягнення заборгованості за відсотками та неустойкою, то для вирішення справи немає значення, які саме Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи були надані позивачем.

Крім того, не має істотного значення те, платіжну картку якого саме типу Банк видав відповідачу, її номер та строк дії.

По-перше, суд надіслав відповідач у копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі, якою він, зокрема, встановив відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву. Судову кореспонденцію відповідач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 34), але відзив на позовну заяву не подав. У судові засідання відповідач не з`являвся. Будь-яких заперечень на позов не подав.

По-друге, в анкеті-заяві від 18.12.2018 ОСОБА_1 просив Банк, зокрема, відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_2 (а. с. 8).

При цьому в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції вказав, що він на підставі наданих позивачем доказів встановив, що Банк виконав своє зобов`язання, встановивши на рахунок відповідача (на платіжну картку – місцевий суд) кредитний ліміт у розмірі до 100 000,00 грн. Також суд встановив, що становить на 08.08.2023 за обліковими даними Банку заборгованість відповідача за кредитом становила 10 585,10 грн.

Як вже зазначалося, відповідач жодних заперечень на позов до суду не надав. 

Таким чином, встановивши наявність конкретного розміру неповернутого відповідачем кредиту, суд дійшов взаємовиключного висновку про відсутність заборгованості.

В порушення принципу диспозитивності, за відсутності заперечень відповідача, суд дійшов неправильного висновку про те, що Банк неправомірно утримував зі сплачений відповідачем коштів суми процентів, комісії та пені.

Відповідач знав про такі операції Банку, як мінімум з надісланих йому судом матеріалів позовної заяви, проте правомірність дій Банку не оскаржив та навіть не заперечив проти них. 

Порушення з боку суду принципу диспозитивності, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, судом обставинам справи норм є процесуальним порушенням, яке потягло ухвалення помилкового рішення про відмову в позові.
Оскільки суд першої інстанції встановив існування несплаченої відповідачем заборгованості за наданим йому Банком кредитом в сумі 10 585,10 грн, то на підставі норм ст. ст. 16, 1049, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню повністю. 

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 374 та ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції повністю й ухвалює нове рішення про задоволення позову так, як під час апеляційного перегляду цієї справи доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Про судові витрати
Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за сплачений ним судового збору за подання до суду першої інстанції позовної заяви та за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги, що сумарно становить 6710 грн (а. с. 1, 62).

Керуючись ст. ст. 368, 376, 381, 382-384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк», від імені якого діє представник за довіреністю – Задорожний Антон Геннадійович, задовольними.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2024 скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код юридичної особи у ЄДР: 21133352) заборгованість за договором про надання банківських послуг від 18.12.2018 в сумі 10 585,10 грн, а також компенсацію за сплачений судовий збір в сумі 6710 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник