ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 757/4248/24-ц
провадження № 61-15233св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,
відповідачка - ОСОБА_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубравська Юлія Валеріївна, на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Березовенко Р. В., 
Мостової Г. І., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У січні 2024 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 квітня 2017 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг (кредитний договір) № 4103551/2103611, за умовами якого вона отримала кредитну картку з кредитним лімітом 500 000,00 грн, строком дії до 31 травня 2024 року включно, процентною ставкою (фіксованою) у розмірі 27 % річних, реальною процентною ставною (фіксованою) у розмірі 31,98 % річних, загальною вартістю кредитної лінії 715 128,18 грн. 
Посилаючись на те, що відповідачка належно не виконує умови вказаного кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 03 листопада 2023 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 602 814,74 грн, АТ «Креді Агріколь Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за договором кредиту від 12 квітня 2017 року № 4103551/2103611.
Короткий зміст судових рішень
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі задоволено. 
Закрито провадження у справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачка виконала грошові зобов`язання перед банком, строк виконання яких настав, у погодженому сторонами розмірі, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підставою для закриття провадження у справі. 
Постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року апеляційну скаргу АТ «Креді Агріколь Банк» задоволено.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року скасовано, справу № 754/4248/24-ц направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована там, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції належно не з`ясував обставини щодо наявності/відсутності предмета спору.
Не звернув уваги на те, що 25 вересня 2024 року банк та ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2., підписали заяву про зміну умов користування банківською послугою «Кредитна картка» (про часткове прощення боргу), згідно з якою сторони домовилися про погашення заборгованості за кредитом у розмірі 486 560,20 грн, за умови сплати відповідачкою 48 656,10 грн у день укладення угоди (25 вересня 2024 року), а решти заборгованості у розмірі 437 904,10 грн - до 24 березня 2025 року.
25 вересня 2024 року ОСОБА_1 сплатила 48 656,10 грн, а решта заборгованості у розмірі 437 904,10 грн залишилася непогашеною. 
Крім того, згідно з пунктом 2 заяви про зміну умов користування банківською послугою «Кредитна картка» (про часткове прощення боргу) від 25 вересня 2024 року, борг вважається прощеним, а банківська послуга припиненою лише після підписання додаткової заяви про прощення боргу, в якій зазначається сума прощення. Додаткової угоди сторони не укладали.
Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, на час вирішення судом першої інстанції заяви ОСОБА_1 про закриття провадження вона мала зобов`язання зі сплати 437 904,10 грн, а отже предмет спору існував.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 
У грудні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубравська Ю. В., звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність предмета спору у цій справі, оскілки банк добровільно відтермінував відповідачці строк сплати заборгованості у розмірі 437 904,10 грн до 24 березня 2025 року (включно), а тому на момент подання заяви про закриття провадження у справі, вона не мала простроченої заборгованості, а отже вимога банку про погашення цієї заборгованості до 24 березня 2024 року, є безпідставною. 
Крім того, на порушення норм процесуального права суд апеляційної інстанції не розглянув клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дубравської Ю. В. про відкладення розгляду справи. 
У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від 
АТ «Креді Агріколь Банк», у якому банк просить касаційну скаргу залишити без задоволенні, а оскаржуване судове рішення без змін. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 04 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубравська Ю. В., на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
Ухвалою Верховного Суду від 22грудня 2026 року (після усунення недоліків) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубравська Ю. В., на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 рокуз підстав передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України; витребувано з Печерського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 757/4248/24-ц; надано учасникам справи строк для подання відзиву. 
У січні 2026 року матеріали справи № 757/4248/24-ц надійшли до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Фактичні обставини справи
Суди попередніх інстанцій встановили, що у січні 2024 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту у загальному розмірі 715 128,18 грн. 
25 вересня 2024 року банк та ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2., підписали заяву про зміну умов користування банківською послугою «Кредитна картка» (про часткове прощення боргу), згідно з якою сторони домовилися внести зміни до договору про надання банківських послуг від 12 квітня 2017 року № 4103551/3103611 в частині заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка».
Згідно з пунктом 1 зазначеної заяви сторони встановили, що станом на 25 вересня 2024 року сума заборгованості заявниці перед банком за банківською послугою складає 719 885, 57 грн, що включає: 486 560, 16 грн - заборгованість за кредитом (строкова та/або прострочена); 233 325,41 грн - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом (строкова та/або прострочена).
Сторони домовилися, що незважаючи на всі інші умови банківської послуги, у випадку погашення клієнтом заборгованості за кредитним договором у розмірі 486 550,20 грн, банк, відповідно до статті 605 ЦК України має право припинити зобов`язання клієнта щодо погашення залишку заборгованості за банківською послугою, шляхом прощення боргу клієнту. 
Заявниця має забезпечити погашення частини заборгованості за банківською послугою у розмірі 48 656,10 грн у день укладення угоди (25 вересня 2024 року) (пункт 1.1 заяви)
Заявниця має забезпечити погашення частини заборгованості за банківською послугою у розмірі 437 904,10 грн у строк до 24 березня 2025 року (пункт 1.2 заяви).
Відповідно до пункту 2 заяви про зміну умов користування банківською послугою «Кредитна картка» (про часткове прощення боргу) від 25 вересня 2024 року борг вважається прощеним, а банківська послуга припиненою лише після підписання заявницею додаткової заяви, в якій зазначається сума прощення банком боргу за банківською послугою. З моменту підписання заявником такої додаткової заяви про прощення боргу сторони не будуть вважатися пов`язаними будь-якими зобов`язаннями за банківською послугою. 
25 вересня 2024 року ОСОБА_1 сплатила на користь банку 48 656,10 грн. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Разом з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо (постанова Верховного Суду 
від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18).

Установивши, що 25 вересня 2024 року ОСОБА_1 сплатила 48 656,10 грн, а решта заборгованості у розмірі 437 904,10 грн залишилася непогашеною; на виконання пункту 2 заяви про зміну умов користування банківською послугою «Кредитна картка» (про часткове прощення боргу) від 25 вересня 2024 року, заявниця не підписала додаткову заяву про прощення боргу, за наявності якої сторони не будуть вважатися пов`язаними будь-якими зобов`язаннями за банківською послугою, суд апеляційної інстанції загалом дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України. 

Зважаючи на те, що 11 вересня 2025 року суд апеляційної інстанції надав адвокату Дубравській Ю. В., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , допуск до відомостей щодо розгляду справи в електронному кабінеті Електронного суду, а 17 вересня 2025 року, за її клопотанням, надіслав їй копію апеляційної скарги з додатками, водночас будь-яких процесуальних документів, зокрема відзиву на апеляційну скаргу, пояснень чи клопотань до дня судового засідання (27 жовтня 2025 року) заявниця не подала, розгляд судом апеляційної інстанції апеляційної скарги банку за відсутності відповідачки, належно повідомленої дату, час та місце судового засідання не дає підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права, та, відповідно, скасування оскаржуваного судового рішення. 

Інші доводи касаційної скарги висновків суд апеляційної інстанції не спростовують і на законність оскаржуваного судового не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а тому Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубравська Юлія Валеріївна, залишити без задоволення. 
Постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: 	І. Ю. Гулейков   Р. А. Лідовець    Д. Д. Луспеник