ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. справа № 640/23127/20
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення щодо сплати грошового зобов`язання - податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 33217,89 грн. та за 2017 рік у розмірі 136978,15 грн., а саме:
1) від 15.01.2020 № 0189205-3314-2655 на суму 3181,89 грн. та 67229,35 грн.;
2) від 15.01.2020 № 0188755-3314-2655 на суму 19939.82 грн. та 46280,42 грн.;
3) від 15.01.2020 № 0188757-3314-2655 на суму 2,43 грн. та 4,22 грн.;
4) від 15.01.2020 № 0188752-3314-2655 на суму 270,43 грн. та 628,00 грн.;
5) від 15.01.2020 № 0188761-3314-2655 на суму 793,00 грн. та 1695,04 грн.;
6) від 15.01.2020 № 0188766-3314-2655 на суму 283,18 грн. та 657,60 грн.;
7) від 15.01.2020 № 0188767-3314-2655 на суму 4252,78 грн. та 9875,84 грн.;
8) від 15.01.2020 № 0188759-3314-2655 на суму 354,69 грн. та 823,68 грн.;
9) від 15.01.2020 № 0188769-3314-2655 на суму 356,49 грн. та 827,84 грн.;
10) від 15.01.2020 № 0188760-3314-2655 на суму 103,21 грн. та 239,68 грн.;
11) від 15.01.2020 № 0188764-3314-2655 на суму 162,47 грн. та 377,28 грн.;
12) від 15.01.2020 № 0188772-3314-2655 на суму 3037,11 грн. та 7052,80 грн.;
13) від 15.01.2020 № 0188762-3314-2655 на суму 296,27 грн. та 688,00 грн.;
14) від 15.01.2020 № 0188765-3314-2655 на суму 195,13 грн. та 453,12 грн.;
15) від 15.01.2020 № 0188768-3314-2655 на суму 62,00 грн. та 145,28 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом поза межами строків встановлених пунктом 266.7 статті 266 Податкового кодексу України. Зазначає, що відповідач повинен був надіслати податкові повідомлення-рішення за 2016 рік до 01.07.2017 та до 01.07.2018 за 2017 рік відповідно. З цих підстав вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та таким, що підлягають до скасування.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" від 16.07.2024 № 3863-IX та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 за № 399, адміністративну справу № 640/23127/20 передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025, судова справа № 640/23127/20 передана головуючому судді Боршовському Т.І.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 прийнято до провадження справу № 640/23127/20.
Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 за № 226, у зв`язку із відрахуванням зі штату суду судді Боршовського Т.І. відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 № 55-ОС, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 640/23127/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026, судову справу № 640/23127/20передано головуючому судді Матуляку Я.П.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 дану справу прийнято до розгляду, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та замінено відповідача у справі його правонаступником. 
Згідно наявних в матеріалах справи відзивів на позовну заяву від 28.10.2020 та від 19.03.2026 та письмових пояснень від 18.04.2025 відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень.
Позивач, згідно наявних в матеріалах справи відповіді на відзив від 20.03.2026 та письмових пояснень від 28.10.2020 та від 23.04.2025, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач своїм правом на подання заперечення не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником такого нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальною площею нежитлового приміщення 78,5 кв.м.; АДРЕСА_2 , загальною площею 1589,3 кв.м.; АДРЕСА_3 , загальною площею 257,4 кв.м.; АДРЕСА_4 , загальною площею 74,9 кв.м.; АДРЕСА_4 , загальною площею 529,7 кв.м.; АДРЕСА_5 , загальною площею нежитлового приміщення 215 кв.м.; Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Мікрорайон 4-й Зарічний, 24, загальною площею 117,9 кв.м.; АДРЕСА_6 , загальною площею 141,6 кв.м.; АДРЕСА_7 , загальною площею 205,5 кв.м.; АДРЕСА_3 , загальною площею 3086,2 кв.м.; АДРЕСА_4 , загальною площею 45,4 кв.м.; АДРЕСА_3 , загальною площею 258,7 кв.м.; АДРЕСА_8 , загальною площею 2204 кв.м.; АДРЕСА_2 , загальною площею 2308,7 кв.м.; АДРЕСА_9 , загальною площею 17,6 кв.м. (а.с.82-111).
У зв`язку з отриманням листа виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 24.04.2020 за № 1131/0/2-20/22 та на підставі наведеної інформації Головним управлінням ДПС у м. Києві 15.01.2020 винесено податкові повідомлення рішення № 0189205-3314-2655 на суму 3181,89 грн. та 67229,35 грн., № 0188755-3314-2655 на суму 19939,82 грн. та 46280,42 грн., № 0188757-3314-2655 на суму 2,43 грн. та 4,22 грн., № 0188752-3314-2655 на суму 270,43 грн. та 628,00 грн., № 0188761-3314-2655 на суму 793,00 грн. та 1695,04 грн., № 0188766-3314-2655 на суму 283,18 грн. та 657,60 грн., № 0188767-3314-2655 на суму 4252,78 грн. та 9875,84 грн., № 0188759-3314-2655 на суму 354,69 грн. та 823,68 грн., № 0188769-3314-2655 на суму 356,49 грн. та 827,84 грн., № 0188760-3314-2655 на суму 103,21 грн. та 239,68 грн., № 0188764-3314-2655 на суму 162,47 грн. та 377,28 грн., № 0188772-3314-2655 на суму 3037,11 грн. та 7052,80 грн., № 0188762-3314-2655 на суму 296,27 грн. та 688,00 грн., № 0188765-3314-2655 на суму 195,13 грн. та 453,12 грн., № 0188768-3314-2655 на суму 62,00 грн. та 145,28 грн. (а.с.12-26,62-64).
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивачем 13.07.2020 подано до ДПС України скаргу, яка згідно рішення від 09.09.2020 залишена без задоволення (а.с.33-36,42,43).
Вважаючи, податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, Кодекс).
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII (далі - Закон №71-VIII), що набрав чинності з 01 січня 2015 року, запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.
Так, статтею 265 ПК України (у редакції Закону №71-VIII) встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України ).
Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до пп. 14.1.7. п. 14.1. ст. 14 Кодексу оскарження рішень контролюючих органів - оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобов`язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.
Згідно пункту 56.18. статті 56 Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Статтею 102 Кодексу, визначено що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Як зазначалось судом вище, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відповідачем на підставі пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Кодексу визначено базу оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Водночас, зважаючи на обґрунтування заявленого позивачем позову, суд зазначає таке.
Положення абзацу 1 пункту 102.1 статті 102 Кодексу встановлюють загальний строк давності реалізації контролюючим органом свого права виявити і самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше 1095 дня, що настає за останнім днем таких видів граничних строків.
Правові підстави застосування такого права контролюючого органу випливають із права визначення сум податкових та грошових зобов`язань, встановлених нормами ст. 54 Кодексу.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.12.2019 по справі № 820/1425/14-а, дійшов висновку, що згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, відповідно до ст. 102 Кодексу контролюючий орган має право виявити і самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених Кодексу, не пізніше 1095 дня, що настає за останнім днем таких видів граничних строків й без проведення перевірки.
Водночас, статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1/99-рп, ч.1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Оскільки, приписи пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 Кодексу набули чинності з 01.01.2018 року, то вказана норма може бути застосовано до правовідносин, що виникли на момент її дії.
Як наслідок, доводи відповідача щодо того, що граничний термін розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 та 2017 роки спливає до 01.07.2020 та 01.07.2021, відповідно, а відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 15.01.2020 прийняті у межах строків, визначених пп.266.10.3 п. 266.10 ст. 266 Кодексу, на думку суду, є обґрунтованими.
Наведене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 по справі № 160/9061/20, за якими суд касаційної інстанції вказав на те, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що спірні податкові повідомлення-рішення, якими позивачу донараховано податкові зобов`язання за податкові періоди 2016 - 2019 років, прийняті контролюючим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Доказів прийняття спірних рішень поза межами строку давності, передбаченого пунктом 102.1 статті 102 ПК України, суди попередніх інстанцій також не встановили. Надаючи оцінку доводам позивача про те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням строку, визначеного ПК України, суди виходили з того, що відповідно до підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України, який діє з 1 січня 2018 року, податкове зобов`язання з податку (на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суди дійшли висновку, що податкові повідомлення-рішення за податкові періоди 2016 - 2019 років прийняті відповідачем в межах строку давності, визначеного пунктом 102.1 статті 102 ПК України.
Згідно п. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванню норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України.
За наведеного вище, суд констатує, що оскільки вимоги статті 102 Кодексу були чинними у період 2016 – 2017 років, то, відповідно контролюючий орган був наділений повноваженнями щодо нарахування податкових зобов`язань за 2016 - 2017 роки за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Окремо слід зазначити, що відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Кодексу, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Водночас, згідно пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 Кодексу, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Відповідно до п.111.1 ст.111 Кодексу, за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.
Згідно п.111.2 ст.111 ПК України, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
За наведених норм податкового законодавства, суд констатує, що платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у разі отримання податкового повідомлення-рішення з нарахованим податковим зобов`язанням після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), звільняється лише від відповідальності за несвоєчасну сплату такого зобов`язання, проте не звільнений від його сплати в цілому на цій підставі.
Сам факт направлення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень після 1 липня не може бути безумовною підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо сплати суми податку.
Більш того, несвоєчасне направлення податкових повідомлень-рішень не свідчить про його протиправність та не може бути підставою для його скасування.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладених у постанові від 06.11.2018 по справі № 808/144/18, згідно яких сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку.
Як наслідок, суд звертає увагу позивача на те, що у випадку порушення відповідачем строку направлення (винесення) податкових повідомлень-рішень, позивач може бути звільнений від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, за умови застосування до нього штрафних санкцій, однак, не може бути звільнений від обов`язку сплатити суми податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки.
Підсумовуючи усе вищевикладене, суд доходить висновку щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Таким чином, суд вказує на відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_10 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.01.2020 - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя   Матуляк Я.П.