ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року 

м. Київ

cправа № 916/3317/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тальберт"
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 про відмову ухвалити додаткове рішення (у складі колегії суддів: Поліщук Л.В. (головуючий), Богатиря К.В., Таран С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тальберт"
до відповідачів:
1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;
2) Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:
1) Державної казначейської служби України;
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа"
про визнання недійсним результату електронного аукціону, визнання недійсним договору оренди та стягнення 19 878 669,40 грн,

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позову та рішень судів попередніх інстанцій
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тальберт" (надалі - ТОВ "Тальберт", Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (надалі - ФДМ України, Відповідач 1), а також Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (надалі - ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ", Відповідач 2), у якій просило:
- визнати недійсним результат електронного аукціону № LLЕ001-UA-20221028-53244 про передачу в оренду через електронний аукціон такого майна: складський майданчик з будівлями та спорудами, площею 44 165 кв. м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8Б, що пропонується для передачі в оренду в період воєнного стану та один рік після його припинення та скасування, і оформлений протоколом про результати електронного аукціону, що затверджений наказом ФДМ України № 318 від 28.11.2022;
- визнати недійсним договір оренди № 209840912207 від 19.12.2022, укладений між ТОВ "Тальберт", ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" та ФДМ України (надалі - договір оренди); 
- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВ "Тальберт" 19 878 669,40 грн.
1.2. Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 позов задоволено.
1.3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 скасовано, у задоволенні позову відмовлено. 
1.4. Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 у справі № 916/3317/23 стягнуто з ТОВ "Тальберт" на користь ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 364 257,64 грн; на користь ФДМ України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 105 057,62 грн; на користь Державної казначейської служби України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 107 988,29 грн.
1.5. Постановою Верховного Суду від 05.08.2025 скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 916/3317/23 в частині відмови у задоволенні вимог про визнання недійсним договору оренди від 19.12.2022 № 209840912207 і стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВ "Тальберт" 19 878 669,40 грн, справу в цій частині передано на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду, в іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 916/3317/23 залишено без змін, скасовано додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 у справі № 916/3317/23.
1.6. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі № 916/3317/23 змінено, позов ТОВ "Тальберт" задоволено частково. Апеляційний господарський суд змінив мотиви задоволення вимоги про визнання недійсним договору оренди від 19.12.2022 № 209840912207, залишивши висновок суду першої інстанції в цій частині без змін. Також суд змінив рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів, ухваливши стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Тальберт" 19 878 669,40 грн та в частині розподілу судових витрат.
1.7. Постановою Верховного Суду від 03.06.2026 у справі № 916/3317/23 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 у справі № 916/3317/23 залишено без змін, поновлено виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 та рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі № 916/3317/23.
1.8. Між тим, 23.03.2026 ТОВ "Тальберт" подало до Південно-західного апеляційного господарського суду заяву, в якій просило ухвалити додаткове рішення у справі № 916/3317/23, яким відшкодувати за рахунок Відповідачів судові витрати на користь ТОВ "Тальберт", а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн; витрати, пов`язані із залученням позивачем спеціалістів-геологів для проведення дослідження та складення звіту № 43753619-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01 у розмірі 1 500 000,00 грн. Одночасно ТОВ "Тальберт" надало докази витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн, понесених у суді апеляційної інстанції при новому апеляційному перегляді справи у скасованій частині, а також витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів-геологів для проведення дослідження та складення звіту № 43753619-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01 у розмірі 1 500 000,00 грн.
1.9. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у задоволенні заяви ТОВ "Тальберт" про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/3317/23 відмовлено.
1.10. Відмовляючи ТОВ "Тальберт" у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/3317/23, суд апеляційної інстанції виходив із недотримання Позивачем процесуального порядку подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, передбаченого статтями 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, апеляційний господарський суд зазначив, що ані у відзивах на апеляційні скарги, ані під час розгляду справи в судових засіданнях апеляційної інстанції ТОВ "Тальберт" не навело попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат, не заявило вимоги про стягнення з Відповідачів витрат на професійну правничу допомогу та не повідомило суд у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України про те, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
2. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
2.1. Звертаючись з касаційною скаргою, ТОВ "Тальберт" просить скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі № 916/3317/23, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Тальберт" від 23.03.2026, ухвалити додаткове рішення у справі № 916/3317/23, яким відшкодувати за рахунок Відповідачів судові витрати на користь ТОВ "Тальберт".
2.2. В обґрунтування касаційної скарги ТОВ "Тальберт" посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зазначає, що право сторони на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду спору кореспондує з її процесуальним обов`язком заявити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона вже понесла або очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у першій заяві по суті спору. За доводами ТОВ "Тальберт", такий обов`язок ним було виконано, оскільки у першій заяві по суті спору, а також у доповненнях до позовної заяви від 05.09.2023 Позивач навів попередній розрахунок судових витрат, які він поніс та очікував понести у зв`язку з розглядом справи в судах усіх інстанцій. Крім того, Позивачем у відповідних заявах зазначалось, що детальний розрахунок відповідних витрат та докази на підтвердження їх розміру будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
За позицією Позивача, сам по собі факт неподання стороною попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат саме під час апеляційного перегляду справи не може розглядатися як безумовна та самостійна підстава для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Також ТОВ "Тальберт" вказує на наявність підстав для задоволення такої заяви у повному обсязі.
3. Розгляд справи Верховним Судом
3.1. Ухвалою Суду 18.05.2026 у справі № 916/3317/23 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Тальберт" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 про відмову ухвалити додаткове рішення у справі № 916/3317/23 на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
4. Позиція Верховного Суду
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ТОВ "Тальберт" не підлягає задоволенню з таких підстав.
4.2. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.3. Предметом касаційного перегляду є ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, якою відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Тальберт" про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/3317/23 з тих підстав, що, за висновком суду апеляційної інстанції, Позивачем ані у відзивах на апеляційні скарги, ані під час розгляду справи в судових засіданнях апеляційної інстанції не наведено попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат, не заявлено вимоги про стягнення з Відповідачів витрат на професійну правничу допомогу та не повідомлено суд у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України про те, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
4.4. Звертаючись із касаційною скаргою, ТОВ "Тальберт" заперечує зазначену позицію суду апеляційної інстанції та вказує на дотримання ним процесуального порядку заявлення і підтвердження судових витрат. За доводами Скаржника, Позивач своєчасно повідомив про намір стягнути судові витрати, понесені у судах усіх інстанцій, подав їх попередній орієнтовний розрахунок, а також зазначив, що докази на підтвердження розміру таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
4.5. Ураховуючи наведене, предмет касаційного дослідження у цій частині полягає у перевірці дотримання Позивачем процесуального порядку заявлення вимоги про відшкодування судових витрат, а саме своєчасності повідомлення суду про намір подати докази на підтвердження їх розміру у строки, визначені положеннями Господарського процесуального кодексу України.
4.6. З приводу наведеного Суд зазначає таке.
4.7. Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
4.8. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
4.9. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
4.10. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
4.11. За частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
4.12. Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
4.13. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
4.14. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
4.15. На необхідності подання позивачем разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи наголошено Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.
4.16. Суд звертає увагу, що дійсно ТОВ "Тальберт" у першій заяві по суті спору - позовній заяві, а також у доповненнях до позовної заяви від 05.09.2023 навело попередній розрахунок судових витрат, які Позивач поніс та очікував понести у зв`язку з розглядом справи в судах усіх інстанцій, та зазначило про намір подати детальний розрахунок таких витрат та докази на підтвердження їх розміру протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. 
Отже, ще у першій заяві по суті спору Позивач повідомив суд про намір отримати відшкодування судових витрат, у тому числі пов`язаних з апеляційним переглядом справи, та визначив процесуальний порядок подання доказів на підтвердження їх розміру - протягом п`яти днів після ухвалення відповідного судового рішення. 
Втім, як встановив суд апеляційної інстанції та не заперечується Скаржником, на стадії апеляційного розгляду останній ані у відзивах на апеляційні скарги, ані під час розгляду справи в судових засіданнях апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів не заявив окремої вимоги про стягнення з Відповідачів витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене не відповідає вимогам частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
4.17. При цьому звернення із заявою та подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, здійснено Позивачем протягом п`яти днів після ухвалення постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026.
4.18. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.02.2019 у справі № 916/24/18, від 21.06.2022 у справі № 908/574/20, кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, а тому за наведеними положеннями статті 124 Господарського процесуального кодексу України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені. 
Тобто, вирішення питання стосовно витрат, які понесла сторона у суді касаційної інстанції, має вирішуватися з урахуванням положень частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України, а саме того, чи подавала особа відповідний розрахунок до цього суду.
4.19. Суд апеляційної інстанції також встановив, що ані у відзивах на апеляційні скарги, ані під час розгляду справи в судових засіданнях апеляційної інстанції ТОВ "Тальберт" не навело попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи.
4.20. Поряд з цим Суд звертає увагу, що Верховним Судом, зокрема у постановах від 08.06.2021 у справі № 910/3419/20, від 20.07.2021 у справі № 914/2531/19, від 16.04.2025 у справі № 904/142/22, від 14.05.2025 у справі № 903/753/22, від 11.02.2026 у справі № 910/7294/22, від 18.03.2026 у cправі № 910/6986/21 неодноразово зазначалося, що застосування частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зі змісту цієї процесуальної норми очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
4.21. У такий спосіб, питання неподання ТОВ "Тальберт" саме у суді апеляційної інстанції попереднього орієнтовного розрахунку додаткових судових витрат, які воно понесло або очікувало понести у зв`язку з апеляційним переглядом справи, має оцінюватися в контексті доводів та заперечень Відповідачів щодо можливості відшкодування таких витрат та їх розміру. При цьому Відповідачі мають не лише послатися на сам факт неподання такого розрахунку, а й навести конкретні обставини та аргументи, які свідчили б про те, що ця обставина вплинула на своєчасність і повноту реалізації ними процесуальних прав, зокрема права подати заперечення щодо розміру та співмірності витрат, заявлених до розподілу. За відсутності такого обґрунтування відповідне посилання зводиться до формального зауваження і саме по собі не підтверджує наявності підстав для відмови у відшкодуванні судових витрат.
4.22. Ураховуючи наведене, Суд погоджується з доводами Скаржника про те, що за встановлених у цій справі обставин сам по собі факт неподання ТОВ "Тальберт" попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат саме під час апеляційного перегляду справи не може розглядатися як безумовна та самостійна підстава для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. 
Між тим колегія суддів зазначає, що подання ТОВ "Тальберт" у суді першої інстанції заяви про намір отримати відшкодування судових витрат у судах усіх інстанцій не може розцінюватися як належне дотримання ним процесуального порядку заявлення таких витрат на стадії апеляційного перегляду справи. Така заява не звільняла ТОВ "Тальберт" від обов`язку заявити відповідну вимогу саме вже під час розгляду справи судом апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів, як це прямо передбачено частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас судом апеляційної інстанції встановлено, що до закінчення судових дебатів в апеляційному суді ТОВ "Тальберт" не заявило вимоги про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом справи. За таких обставин подальше подання доказів на підтвердження розміру відповідних витрат не усуває факту недотримання заявником визначеного законом процесуального порядку заявлення таких витрат.
Отже, незаявлення ТОВ "Тальберт" вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу саме на стадії апеляційного перегляду справи та до закінчення судових дебатів не відповідає вимогам частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України і є самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідної заяви.
4.23. З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Тальберт" про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/3317/23.
5. Висновки Верховного Суду
5.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
5.2. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
5.3. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Частина друга цієї ж статті забороняє скасовувати правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
5.4. Оскільки наведені Скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення у справі - залишенню в силі.
6. Розподіл судових витрат
6.1. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на Скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тальберт" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі № 916/3317/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко