ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/934/25
Номер провадження 1-кп/292/40/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року с-ще Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
представника потерпілих ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025060680000089 від 21.05.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Велике Млинівського району Рівненської області,
громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого,
пенсіонера, депутатом не являється, не військовозобов`язаного,
пільг та інвалідності, не має, зареєстрованого та проживаючого
по АДРЕСА_1 , не судимого

за частинами 1 та 3 ст.135 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2025 року, близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_7 керуючи технічно справним сідловим тягачем марки "Renault Т480", р.н. НОМЕР_1 , в складі із напівпричепом марки "Кoegel SN 24", р.н. НОМЕР_2 , рухаючись на 182 км - 228 м автодороги сполученням "Київ-Чоп", неподалік с.Веселе Житомирського району Житомирської області, здійснив наїзд автомобілем на пішохода ОСОБА_10 . Усвідомлюючи те, що своїми діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілому ОСОБА_10 допомогу, ОСОБА_7 не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався чи потерпілий ОСОБА_10 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останнього, не зупинив негайно транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не доставив потерпілого до закладу охорони здоров`я, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду в поліцію, не зачекав прибуття поліцейських, натомість, з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому ОСОБА_10 , чим порушив п.п.а), г), д) п.2.10.Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, в яких зазначено, що "в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а у разі відсутності можливості вжити зазначених заходів - звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських".
В результаті наїзду автомобілем, ОСОБА_10 отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, які небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Такими своїми умисними діями, ОСОБА_7 завідомо залишив без допомоги особу, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і суд кваліфікує його дії за ч.1 ст.135 КК України.
Суд визнає доведеним обвинувачення, висунуте прокурором у зміненому обвинувальному акті від 11.05.2026 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.135 КК України.
Після зміни прокурором обвинувачення, потерпілий ОСОБА_5 скористався своїм правом, підтримав щодо ОСОБА_7 висунуте первісне обвинувачення від 20.08.2025 за ч.3 ст.135 КК України, яке суд вважає не доведеним.
Згідно первісного обвинувачення від 20.08.2025, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 21 травня 2025 року, близько 02 год. 00 хв., керуючи технічно справним сідловим тягачем марки "Renault Т480", р.н. НОМЕР_1 , в складі із напівпричепом марки "Кoegel SN 24", р.н. НОМЕР_2 , рухаючись на 182 км - 228 м автодороги сполученням "Київ-Чоп", неподалік с.Веселе Житомирського району Житомирської області, здійснив наїзд автомобілем на пішохода ОСОБА_10 . Усвідомлюючи те, що своїми діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілому ОСОБА_10 допомогу, ОСОБА_7 не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався чи потерпілий ОСОБА_10 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останнього, не зупинив негайно транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не доставив потерпілого до закладу охорони здоров`я, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не записав прізвища та адреси очевидців, не зачекав прибуття поліцейських, натомість, з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому ОСОБА_10 , чим порушив п.п. 2.10. а), г), д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, в яких зазначено, що "в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а у разі відсутності можливості вжити зазначених заходів - звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських".
Встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, як небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо при зіткненні автомобіля, що рухався, з пішоходом.
Такі умисні дії ОСОБА_7 , органом досудового розслідування до зміни прокурором обвинувачення були кваліфіковані за ч.3 ст.135 КК України, як завідомоме залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозберження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 .
Судом проведено судовий розгляд стосовно ОСОБА_7 у межах висунутих йому обвинувачень, як за первісним від 20.08.2025 за ч.3.ст.135 КК України, так і за зміненим прокурором обвинуваченням від 11.05.2026 за ч.1 ст.135 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у жодному з висунутих йому обвинувачень не визнав. Надав суду показання про те, що 20.05.2025, близько 01 год., керуючи вантажним автомобілем марки "Renault", з напівпричепом рухався по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м.Рівне. Між містами Житомир та Звягель, на 182 км., їхав зі швидкістю 80 км/год з включеним ближнім світлом фар в крайній правій смузі для руху, почув хлопок у передній частині автомобіля, подумав, що стрельнула подушка. Проїхавши 200-300 м., зупинився на краю дороги, оглянувши автомобіль виявив розбиту ліву фару, під нею пластмасову пластину, пір"я на кабіні в передній частині. Автомобіль обійшов по кругу декілька раз, однак нічого не виявив. На місце де відбувся наїзд не повертався, дорогу там не оглядав. Зняв розбиту фару та попрямував в напрямку м. Луцька. Про те, що збив людину не знав, думав, що збив пташку чи собаку. На проїжджій частині людину не бачив і не було передумов для того щоб там вона з`явилася, оскільки пішохідного переходу не було, а з двох сторін дороги розміщені колесовідбійники. Ділянка дороги в тому місці не освітлюється. В с.Млинів Рівненської області був зупинений працівниками поліції за те, що не включив поворот при маневрі. Поліцейським з приводу розбиття фари повідомив, що збив пташку чи собаку, однак чи повідомляв місце наїзду уже не пам`ятає. Близько 04 год. 30 хв., заїхав в м.Луцьк на роботу в гараж. Транспортний засіб оглядав близько 07 год., з механіком та побачили, що над фарою вм`ятина, розбита ліва фара, та протитуманка, пошкоджена решітка біля фари. Зняв з автомобіля сходинку та решітку. Крові на автомобілі не бачив, побачив її лише під час огляду автомобіля працівниками поліції, які прибули з м.Житомира та вилучили транспортний засіб. Зазначив, що під час руху та перед наїздом, протитуманні фари включені не були, а лише ближнє світло фар. У автомобілі висота кабіни становить 4 м., просвіт між дорогою та бампером - близько 20-30 см. Світлові прилади в автомобілі під час руху були справними. Видимість дороги у світлі фар складала близько 70-80 м., елементи і знаки дороги бачив добре. Автомобіль з причепом мали завантаження загальною масою близько 23 тонни. Вага автомобіля з причепом без навантаження складає, близько 14 тонн. В автомобілі був один, від дороги не відволікався, мобільним телефоном не користувався, спати не хотів, втомлений не був, оскільки після виїзду з м. Дніпра відпочивав на дорозі 2 години. Вважав, що пташка, яку збив автомобілем була коричневого кольору з великими крилами - 15 см., подумав, що сова.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість за ч.1 ст.135 КК України підтверджується показаннями потерпілих та свідків допитаних під час судового розгляду.
Допитана потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що 20.05.2025 у вечірній час знаходилась за місцем проживання з чоловіком ОСОБА_10 . Близько 19 год. 30 хв. помітила, що чоловіка вдома не було, як і велосипеда. Шукала чоловіка біля батьківської хати, ставка, ферми, на автодорозі Київ-Чоп, в селах Ягодинка, Веселе, Івановичі, однак не знайшла і повернулася додому. Про зникнення чоловіка повідомила по телефону сину ОСОБА_5 , який батька не знайшов. Близько 06 год., 21.05.2025 сусід ОСОБА_11 повідомив, що на трасі Київ-Чоп сталася ДТП та виявили тіло чоловіка. Син ОСОБА_5 разом з ОСОБА_11 поїхали на трасу і впізнав у трупі батька. Велосипед був цілий, стояв на зупинці громадського транспорту. Чоловік був одягнений у клітчату сорочку, чорний жакет, штани спортивні, черевики. Обвинувачений перед нею не вибачився, матеріальну допомогу не надавав. Має до нього претензії матеріального характеру щодо відшкодування витрат на похорон та виготовлення пам`ятника. Зазначила, що чоловік алкоголю не вживав, однак мав проблеми з пам`яттю, страждав на склероз. Раніше подібних випадків з чоловіком не траплялось.
Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні повідомив, що 20.05.2025, близько 20-22 год., до нього зателефонувала мати і повідомила, що батько на велосипеді поїхав в невідомому напрямку. Разом з другом ОСОБА_12 почали шукати батька, але не знайшли. Близько 06 год., 21.05.2025 зателефонував сусід ОСОБА_11 і повідомив, що на трасі Київ-Чоп знайшли тіло чоловіка. Коли приїхав на автодорогу, між селами Веселе та Молодіжне побачив біля колесовідбійника тіло батька, яке знаходилось частково на смузі руху в напрямку м.Звягель. У батька ОСОБА_10 були поламані всі кістки. На дорозі бачив залишки від підфарників та фар, та дрібні пластикові залишки. Батько був одягнений в чорні спортивні штани з лампасами червоного кольору, чорний жакет, світлі черевики. Велосипеда на місці події не було, знайшли на автобусній зупинці с.Молодіжне. Від місця на дорозі, де виявлено тіло батька і до місця проживання по прямій близько 3-4 кілометри. Про захворювання батька нічого не знав і як він опинився на дорозі йому не відомо. У батька мобільного телефону не було, спиртними напоями не зловживав. З обвинуваченим не зустрічався, він вибачення не просив, будь-які кошти не надавав. Життя батька було застраховано і після смерті мати отримала страхові виплати в розмірі 295000 грн. 
Допитаний свідок ОСОБА_13 повідомив, що працює інспектором поліції ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 20 год. 00 хв. 20.05.2025 до 08 год. 00 хв. 21.05.2025 разом з напарником ОСОБА_14 перебував на чергуванні на ділянці а/д М-19, що в с.Уженець Млинівського району Рівненської області. 21.05.2025, близько 04 год. 23 хв., зупинили автомобіль Рено з причепом під керуванням ОСОБА_7 за порушення ПДР - не увімкнув покажчик повороту, за що на водія винесено постанову. Кабіна в автомобілі була червоного кольору, причеп сірого кольору. У вантажівки була відсутня ліва передня фара, зліва пошкоджено решітку та погнутий кузов з лівої сторони. Водій пояснив, що їдучи по трасі М-06 з м.Рівне в напрямку м.Дубно, поблизу АЗС БРС в с. Володево збив собаку, при цьому водій помітно нервував. Перед зупинкою автомобіль рухався з увімкнутим ближнім світлом фар. Водій керував автомобілем на підставі тимчасового дозволу на право керування ТЗ. Зазначив, що проводилась відеозйомка на нагрудну камеру та автомобільний відеореєстратор. Орієнтування про ДТП надійшло уже бличе до 08 год.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що працювала на посаді слідчого ВП №3 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області та після внесення відомостей в ЄРДР проводила досудове розслідування у кримінальному провадженні по факту загибелі в ДТП ОСОБА_10 21.05.2025 брала участь у проведенні огляду місця події на автодорозі Київ-Чоп, неподалік с.Веселе Житомирського району Житомирської області, де виявлено труп ОСОБА_10 26.06.2025 проводила слідчий експеримент на місці ДТП. При проведенні слідої дії перевірялися показання підозрюваного ОСОБА_7 , які він надавав під час допиту, однак від проведення з його участю слідчого експерименту відмовився. При проведенні слідчого експерименту брали частково дані з допиту ОСОБА_7 , а саме - щодо швидкості руху автомобіля. Вихідні дані брала з таблиці посібника "Інженерно-транспортна експертиза при розслідуванні ДТП". При слідчому експерименті статист ОСОБА_16 був в якості пішохода, а в якості водія і понятого був ОСОБА_17 . Вихідні дані щодо водія бралися з показів ОСОБА_7 , а пішохода з даних у табличці. ОСОБА_7 в своїх показах вказував, що рухався в правій смузі руху, що суперечило слідовій інформації зафіксованій під час ОМП, згідно якої автомобіль рухався саме на лівій смузі. У зв`язку з цим, під час слідчого експерименту транспортний засіб був виставлений саме на лівій смузі руху. Під час слідчої дії використовувався транспортний засіб схожий по технічним характеристикам до того, який був при ДТП. Під час слідчого експерименту потрібно було уточнити місце зіткнення, встановити видимість пішохода. Місце, де пішохід вийшов на проїжджу частину бралося з протоколу ОМП. Те, що пішохід рухався встановлено по наявним у нього тілесним ушкодженням. Після ДТП водій повинен був зупинитися, перевірити ділянку, де він відчув удар, надати першу медичну допомогу, викликати швидку медичну допомогу, однак цього не зробив.
Крім показань потерпілих та свідків, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.135 КК України доводиться даними, які містяться в досліджених у судовому засіданні письмових доказах, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:
- протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.05.2025, згідно якого ОСОБА_5 повідомив, що 21.05.2025, близько 05 год., водій ОСОБА_7 рухаючись на вантажному автомобілі марки "Renault Т480", р.н. НОМЕР_1 в складі із напівпричепом марки "Кoegel SN 24", р.н. НОМЕР_2 , по 181 км. + 700 м. автодороги Київ-Чоп в напрямку м.Звягель, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 та зник з місяця пригоди, тим самим залишивши без допомоги останнього, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження через безпорадний стан. Таким чином, ОСОБА_7 поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, внаслідок чого дані дії спричинили смерть ОСОБА_10 ;
- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемі та фототаблиці до нього від 21.05.2025, згідно яких зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду на 182 км. автодороги Київ-Чоп, поблизу с.Веселе, де виявлено та вилучено: уламки транспортного засобу, взуття, шапку та труп ОСОБА_10 . Труп знаходився біля двобічної металевої огорожі зліва. Під час огляду зафіксовано слід волочіння трупа на лівій смузі руху загальною довжиною 18,55 м. Шапка, уламки транспортного засобу, взуття на праву ногу знаходились на лівій смузі руху;
- протоколі огляду місця події та фототаблиці до нього від 21.05.2025, відповідно до яких на автодорозі Київ-Чоп, на зупинці громадського транспорту с.Молодіжне Житомирського району Житомирської області, виявлено та вилучено велосипед марки "Салют" червоного кольору , жіночого типу. Зі слів ОСОБА_5 даний велосипед належав його батьку ОСОБА_10 , на якому останній 20.05.2025 поїхав із дому і не повернувся;
- протоколі огляду місця події та ілюстративній таблиці до нього від 21.05.2025, згідно яких в АДРЕСА_2 , оглянуто тягач "Renault Т480", р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки "Кoegel SN 24", р.н. НОМЕР_2 , під час якого виявлено та вилучено: змиви з внутрішньої ручки водійських дверей, з правої ручки зі сторони водійських дверей (поручня), з лівої ручки зі сторони водійських дверей (поручня), з керма автомобіля, з ричага перемикання передач; зроблено змив з підкрилка лівого переднього колеса речовини бурого кольору, зішкріб біологічного матеріалу з підкрилку, роздруківку з тахографа за 21.05.2025, пластикові уламки транспортного засобу. Під час огляду тягача "Renault Т480", р.н. НОМЕР_1 встановлено, що на металевих та пластикових частинах наявні подряпини. В передній лівій частині ТЗ виявлені механічні пошкодження, у вигляді деформації металевої частини тягача посередині з лівої сторони, відсутність декоративного облицювання, передньої лівої фари, підніжки, протитуманної фари та лівої частини бампера, що можуть свідчити про наїзд автомобіля на пішохода. Перед тягачем знаходились пластикові уламки, частини скла, частини декоративного облицювання, частин фар та протитуманної фари, підніжки та інших елементів пластику. Автомобіль у складі тягача "Renault Т480", р.н. НОМЕР_1 та напівпричеп марки "Кoegel SN 24", р.н. НОМЕР_2 , вилучені на майданчик тимчасового тримання ТЗ ГУНП в Житомирській області;
- протоколі проведення слідчого експерименту та план-схемі до нього від 26.06.2025, під час якого з використанням автомобіля марки "Renault Magnum", р.н. НОМЕР_3 та напівпричеп марки "Кrone", р.н. НОМЕР_4 , на 182 км. автодороги Київ-Чоп, неподалік від повороту на с.Веселе, визноачено видимість пішохода у ближньому світлі фар автопоїзда, яка становить 88,8 м. У дальньому світлі фар автопоїзду - 111 м. Далі з робочого місця водія автопоїзду було проведено вимірювання відстані видимості елементів дороги, яка складає 113 м. при увімкненому ближньому світлі фар та понад 150 м. при увімкненому дальньому світлі фар;
- висновку судово-медичної експертизи №625 від 15.08.2025, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено тупу поєднану травму тіла у вигляді: саден в лівій потилично-тім`яній ділянці, лоба ліворуч, лівої вилиці, в проекції лівого зап"ясного суглобу, в проекції обох колінних суглобів, лівої та центральної частини поперекової ділянки; переломів кісток лицевого та мозкового черепа (множинних), множинні переломи ребер з обох сторін, лобкового симфізу, лівої тазової кістки, лівої велико- та малогомілкової кісток (відкритий), множинні переломи лівої лопатки та лінійний правої, перелом остистих відростків 2-7 грудних хребців, хребта на рівні 7 грудного хребця, переломо-вивих правого гомілково-ступневого суглобу, перелом нижньої голівки лівої плечевої кістки та ліктьового відростка лівої ліктьової кістки (відкриті); вивихів обох ключиць; ран в лівій потилично-тім"яній ділянці, в ділянці нижньої щелепи ліворуч, лівого передпліччя, лівої гомілки, поверхневі - тильних поверхонь обох кистей; синців правої та лівої навколоорбатільних ділянок; розривів печінки, реберної плеври праворуч, твердої мозкової оболонки; крововиливів в м"які тканини голови, під м"яку мозкову оболонку головного мозку, під плевру та в тканину легень, в клітковину правої нирки, в зв"язковий апарат внутрішніх органів. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), що не залишили по собі будь-яких специфічних ознак за якими можливо було б ідентифікувати такий (і) предмет(и), не виключено виступаючими та переважаючими елементами вантажного автомобіля в термін та за обставин вказаних в постанові, в короткий проміжок часу, незадовго до, після та в момент настання смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв"язку з настанням смерті та згідно п.4.8 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" в сукупності є смертельними. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів. Враховуючи характер та локалізацію отриманих тілесних ушкоджень, слід вважати, що ОСОБА_10 в момент їх отримання був обернений ліво-задньою поверхнею тіла до травмуючого фактору та знаходився у вертикальному чи наближеному до нього положенні. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ, слід вважати, що смерть ОСОБА_10 настала в межах доби до моменту дослідження трупа в морзі. При судово-токсилогічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 будь-яких спиртів та наркотитчних речовин не виявлено. На думку експерта врятувати життя при наданні своєчасної медичної допомоги було неможливо, оскільки виявлені тілесні ушкодження згідно п.4.8 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", є смертельними;
- висновку судової медико-криміналістичної експертизи №96-МК від 02.07.2025, згідно якої одяг та взуття постраждалого ОСОБА_10 мають сліди індивідуального носіння На жакеті виявлено 4 пошкоджень: на передній поверхні правого рукава у верхній частині, на передній поверхні лівого рукава у нижній частині, на спині дещо зліва в верхній частині. Навколо пошкоджень наявна ділянка стертя матеріалу у вигляді різнонаправлених смуг, напрямок яких встановити не представляється можливим. Інші три пошкодження на жакеті розташовані на задній поверхні лівого рукава в нижній частині, по лівому боковому шву виробу та розташовується в середній частині, на задній поверхні правого рукава в нижній частині. На кофті виявлено ділянку з пошкодженнями на задній поверхні лівого рукава. На спортивних штанах виявлено 4 пошкодження, які розташовуються на передній поверхні лівої половинки у нижній частині, на задній поверхні обох половинок у верхній частині, на задній поверхні лівої половинки у середній частині, на задній поверхні правої половинки у середній частині. На підштанниках виявлено 2 пошкодження, які розташовані на передній поверхні лівої половинки у нижній частині, на задній поверхні лівої половинки у верхній частині. Дані пошкодження схожі між собою за своєю характеристикою країв, кінців, форми являються розривами та утворилися від прямої дії тупого (-их) твердого(-их) предмету (-ів), а саме - від зачепу об виступаючі частини травмуючого предмету, пошкодження №6 на жакеті утворилося від перерозтягнення матеріалу ниток швів, травмуюча дія була направлена на відстані від утворення даного пошкодження. Ділянка стертя матеріалу, яка розташовується на жакеті утворилась внаслідок тертя матеріалу по твердій поверхні, якою могло бути дорожнє покриття або виступаюча поверхня травмуючого засобу. Сліди ковзання на лівому кросівку є неспецифічними слідами дорожньо-транспортної пригоди та дзеркальним відображенням дії травмуючої сили, які утворились внаслідок ковзання підошовної поверхні кросівок по твердій поверхні після удару частинами автомобіля з напрямком спереду назад. Наявність слідів ковзання на одному із кросівок свідчить про фіксоване положення кінцівки постраждалого до дорожнього покриття, тому не виключається можливість, що постраждалий в момент первинного контакту з травмуючим фактором був у вертикальному положенні або близькому до нього;
- висновку судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/106-25/10177-ІТ від 30.06.2025, згідно якої в процесі дослідження робочої гальмівної системи не встановлено ознак технічного характеру, які могли призвести до раптової і повної відмови та втрати керування автомобілем безпосередньо перед ДТП, отже на момент ДТП робоча гальмова система автопоїзда Renault T 480 (номерний знак НОМЕР_1 ) у складі з напівпричепом марки Kogel SN 24 (номерний знак НОМЕР_2 ), знаходилась в технічно працездатному стані. В процесі дослідження рульового керування не встановлено ознак технічного характеру, які могли призвести до раптової і повної відмови та втрати керування автопоїздом безпосередньо перед ДТП, отже на момент ДТП рульове керування сідельного тягача Renault T 480 (номерний знак НОМЕР_1 ), знаходилось в технічно працездатному стані. На момент ДТП, зовнішні світлові прилади (окрім передньої лівої блок-фари) автопоїзда Renault T 480 (номерний знак НОМЕР_1 ) у складі з напівпричепом марки Kogel SN 24 (номерний знак НОМЕР_2 ), перебували в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану робочої гальмівної системи, ходової частини та рульового керування наданого на дослідження автопоїзда Renault, не встановлено яких-небудь ознак технічного характеру, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли знаходитися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП;
- висновку судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/106-25/10179-ІТ від 03.07.2025, відповідно до якої з технічної точки зору місце наїзду на пішохода ОСОБА_10 , розташоване на 182 км. автодороги Київ-Чоп, по напрямку руху до м.Чоп. У повздовжньому напрямку в безпосередній близькості місця розташування шапки (позиція 1 на схемі) перед початком утворення осипу уламків транспортного засобу (позиція 2 на схемі), на відстані не менше як 305,5 м. перед кілометровим знаком "182". При дослідженні, на автопоїзді Renault виявлені механічні пошкодження, ударно-динамічного характеру, сконцентровані в передній лівій частині, на висоті близько 30-180 см. від опорної поверхні та на відстані близько 0-50 см. від лівої бокової площини. Виражені відсутністю складових частин полімерних матеріалів декоративного облицювання, освітлювальних приладів, вдавлювання металу. У визначених пошкодженнях наявні ознаки виконання демонтажних та ремонтно-відновлювальних робіт;
- протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 19.08.2025, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді від 24.06.2025 про тимчасовий доступ до речей і документів, вилучено у ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " на оптичний диск інформацію про з"єднання мобільних терміналів і абонентських номерів: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з IMEI НОМЕР_7 , які знаходилися у власності і користуванні ОСОБА_7 ;
- довідці УОТЗ ГУНП в Житомирській області від 20.08.2025 та оптичному диску, за результатами проведення аналізу роздруківок телефонних дзвінків в зоні дії базових станції, що діють в місці скоєного правопорушення. Під час аналізу встановлено, що абонентський номер НОМЕР_6 за період часу з 00:00 год. 20.05.2025 по 23:59:59 год. 30.05.2025: мав з"єднання з 08:10 год. 20.05.2025 по 15:18 год. 30.05.2025; під час наявних з`єднань з 08:10 год. 20.05.2025 по 13:29 год. 30.05.2025 фіксувався в зоні дії базової станції, розташованої по АДРЕСА_3 з азимутами 90, 210, 310; безпосередньо з 21:55 год 20.05.2025 по 08:18 год 21.05.2025 з"єднань не зафіксовано; під час наявних з"єднань з 13:31 год. по 15:18 год. 30.05.2025 фіксувався в базових станціях, розташованих на території м.Житомир та Житомирського району. Абонентський номер 380952503718 за період часу з 00:00 год. 20.05.2025 по 23:59:59 год. 30.05.2025: мав з"єднання з 00:00 год. 20.05.2025 по 23:25 год. 30.05.2025; під час наявних з"єднань з 00:00 год. 20.05.2025 по 23:26 год. 20.05.2025 фіксувався в базових станціях, розташованих на території м.Дніпро та Дніпропетровської області, Полтавської області, м.Київ та Київської області; у період часу з 23:59 год. 20.05.2025 по 02:45 год. 21.05.2025 зафіксовані з`єднання в зоні базових станцій, розташованих на території Житомирського та Звягельського районів Житомирської області; під час наявних з"єднань з 03:14 год. по 22:34 год. 21.05.2025 фіксувався в зоні дії базових станцій, розташованих на території Рівненської області, м.Луцьк та Волинської області; під час наявних з"єднань з 22:42 год. 21.05.2025 по 17:56 год. 27.05.2025 (у період часу з 01:25 год. 22.05.2025 по 16:37 год. 27.05.2025 з"єднань не зафіксовано) фіксувався в зоні дії базових станцій, розташованих на території м.Житомир, м.Звягель, Житомирського та Звягельського районів Житомирської області.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та результату токсилогічного дослідження методом ГХ крові від 22.05.2025, результату токсикологічного дослідження методом ГХ крові на вміст алкоголю від 25.06.2025 у ОСОБА_7 ознак сп"яніння та етилового алкоголю не виявлено.
Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/106-25/15873-БД від 22.12.2025, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зі зразка крові потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт №1). У зішкрібі з біологічного матеріалу з підкрилку та у змиві з підкрилка лівого переднього колеса слідів крові людини не виявлено.
Суд приймає до уваги наведені докази та вважає їх належними та допустимими, оскільки вони отримані у передбаченому КПК України порядку.
Досліджений судом наданий прокурором висновок судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/12224-ІТ від 29.07.2025, суд до уваги не приймає, оскільки вважає його неналежним доказом.
Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У статті 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відображені у висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/12224-ІТ від 29.07.2025 дані не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказування у кримінальному провадженні за частинами 1 та 3 ст.135 КК України та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Судова інженерно-транспортна експертиза під час досудового розслідування проводилась для підтвердження або спростування наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке 21.05.2025 внесені в ЄРДР.
У подальшому, отримані під час слідчого експерименту дані та результати проведеної експертизи стали підставою для прийняття 20.08.2025 органом досудового розслідування рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
З даного приводу, аргументи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 викладені в клопотанні від 16.03.2026 щодо визнання матеріалів судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/12224-ІТ від 29.07.2025 як письмового доказу неналежним та недопустимим, суд вважає обґрунтованим лише в частині визнання доказу неналежним, однак з мотивів наведених судом.
Доводи захисника щодо визнання матеріалів судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/12224-ІТ від 29.07.2025 недопустимим доказом суд не розглядає, оскільки наданий стороною обвинувачення доказ визнаний судом неналежним і до уваги при прийнятті рішення не береться.
Прокурором в якості доказів у кримінальному провадженні подані також постанови про об`єднання кримінальних проваджень, про призначення експертиз, про відібрання біологічних зразків, про уточнення часу вчинення кримінальних правопорушень, супровідні листи, ухвали слідчих суддів про накладення арешту, застосування запобіжних заходів, постанови про визнання речовими доказами постанова про закриття окремого епізоду.
Такі документи, в розумінні ст.84 КПК України не є доказами, однак досліджені судом під час розгляду, оскільки підтверджують прийняті від час досудового розслідування процесуальні рішення та рух документів у провадженні.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не бачив наїзду на потерпілого, а вважав об`єкт зіткнення - пташку "сову" чи тварину "собаку", суд до уваги при прийняті рішення не бере, відноситься до них критично, вважає їх способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки такі показання спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами.
Обвинувачений як водій, що керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язаний був одразу після наїзду зупинити автомобіль, однак цього не зробив, а проїхав ще 200-300 метрів і лише після цього зупинився, оглянув автомобіль і поїхав далі. ОСОБА_7 виявивши значні пошкодження на кабіні автомобіля в передній лівій частині, які не характерні для наїзду на пташку чи собаку, на місце наїзду не повернувся, не оглянув його, не вчинив жодних дій щодо надання допомоги потерпілому, в поліцію не повідомив та швидку медичну допомогу не викликав.
Варто зауважити, що різниця в масі, зрості, близько 170 см. та щільності тіла потерпілого й тварини (а тим паче пташки) викликає абсолютно різну кінетичну силу удару та звуковий ефект. Зіткнення з тілом людини вагою в декілька десятків кілограмів супроводжується потужним глухим гідродинамічним ударом, струсом кабіни. Водій, який контролює транспортний засіб, рухаючись в темну пору доби, з увімкненим світлом фар, не міг не бачити, що відбувся наїзд на людину, яка згідно встановлених під час експертних досліджень даних, знаходилась у стоячому чи наближеному до нього положенні на лівій смузі руху. 
Також необхідно необхідно звернути увагу на те, що наїзд відбувся лівою передньою частиною автомобіля, де також знаходивя водій при керуванні транспортним засобом, а тому наїзду на людину зростом в 170 см. у світлі фар автомобіля водій не міг не бачити.
Версія обвинуваченого повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, даними протоколу огляду автомобіля, висновком судової інженерно-транспортної експертизи, при яких виявлені механічні пошкодження в передній лівій частині ТЗ у вигляді деформації металевої частини тягача посередині з лівої сторони на висоті до 180 см., відсутність декоративного облицювання, передньої лівої фари, підніжки, протитуманної фари та лівої частини бампера. Такі пошкодження свідчать про наїзд автомобіля саме на пішохода і не могли бути утворені від зіткнення з птахом чи дрібною твариною, які не можуть спричинити пошкодження на такій великій площині та висоті.
Подальші умисні дії ОСОБА_7 , а саме: залишення місця пригоди без зупинки, наявність ознак виконання в гаражі демонтажних та ремонтно-відновлювальних робіт, свідчать про усвідомлення ним характеру вчиненого діяння та перебування потерпілого у безпорадному стані.
Суд вважає, що активні дії обвинуваченого, а саме - повідомлення працівникам поліції про подію в іншому місці, приїзд в м.Луцьк о 04 год. 30 хв. та поставки автомобіля в гараж, проведення робіт по демонтажу пошкоджених деталей уже о 07 год., не притаманні особі, яка вважає, що збила пташку чи тварину, а спрямовані саме на приховування слідів наїзду на людину та місця ДТП.
Також доводи обвинуваченого про рух у правій, а не лівій смузі автодороги перед ДТП, спростовується здобутими під час огляду місця події 21.05.2025 об`єктивними даними по фіксуванню слідової інформації (уламки ТЗ, взуття, речі потерпілого, слід волочіння людини) саме в лівій смузі, що підтверджено висновком експертизи.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 18.05.2026 подано до суду клопотання, вимоги за якими уточнені в судових дебатах, про ухвалення виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 ст.135 КК України. Аналогічну позицію виклав у своїй заяві про розгляд справи без його участі, поданої 15.06.2026, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 .
В обґрунтування поданого клопотання, сторона захисту зазначає, що прокурором змінено кваліфікацію кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 з ч.3 ст.135 КК України на ч.1 ст.135 КК України, після чого кримінальне переслідування остаточно втратило будь-яку належну кримінально-правову основу. У зміненому обвинувальному акті прямо зазначено, що смерть потерпілого настала від тілесних ушкоджень, заподіяних унаслідок ДТП, а не внаслідок залишення його в небезпеці, і за висновком експерта врятувати життя потерпілого навіть при своєчасному наданні медичної допомоги було неможливо. Це означає лише одне: сторона обвинувачення сама відмовилась від причинного зв`язку, на якому будувала попереднє обвинувачення за ч.3 ст.135 КК України. Без причинного зв`язку між "залишенням у небезпеці" та смертю попереднє обвинувачення юридично не мало підґрунтя. За ст.135 КК України закон прямо вимагає довести: 1) наявність особи у небезпечному для життя стані; 2) її безпорадність; 3) завідоме усвідомлення цього стану обвинуваченим; 4) реальну можливість надати допомогу; 5) умисне невчинення цієї допомоги. Саме цих елементів в доказах сторони обвинувачення немає. Не доведено ознаку завідомості, оскільки ОСОБА_7 не знав, що відбувся наїзд саме на людину, а подія сталася в темну пору доби, потерпілий переходив або перебігав дорогу в недозволеному місці, при цьому сам переліз через огорожу на проїзну частину і сам таким чином поставив себе в небезпечну ситуацію та потенційну небезпеку як самого себе, так і інших учасників дорожнього руху. Твердження, що ОСОБА_7 достеменно усвідомлював наїзд саме на людину, є припущенням. Незрозуміло, що саме, за версією прокурора мав зробити ОСОБА_7 , щоб не бути притягнутим за ст.135 КК України, якщо: він не усвідомлював, що стався наїзд саме на людину; потерпілий отримав ушкодження, несумісні з життям; своєчасна медична допомога не могла врятувати потерпілого. Смерть потерпілого настала практично миттєво або його стан від самого початку був таким, що жодна допомога не могла змінити результат. Не можна кримінально карати за те, що не було спроможне вплинути на перебіг подій. Порушення правил поведінки після ДТП саме по собі ще не означає автоматичної наявності складу злочину, передбаченого ст.135 КК України. Для цього потрібно довести, що ОСОБА_7 знав про потерпілого як про живу людину в небезпечному стані; усвідомлював безпорадність цієї особи; мав реальну можливість надати допомогу; умисно відмовився це зробити. Просить ухвалити щодо ОСОБА_7 виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю того, що у діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.135 КК України, а стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_7 завідомо усвідомлював факт перебування потерпілого у небезпечному для життя стані; мав реальну можливість надати допомогу у кримінально значущому розумінні; в його діянні наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.
Суд вважає, що наведені стороною захисту обґрунтування є спроможними та заслуговують на увагу лише в частині недоведеності вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України, обвинувачення по якому, згідно ч.3 ст. 338 КПК України, підтримує потерпілий ОСОБА_5 .
Відповідальність за ч.3 ст.135 КК України наступає лише у тих випадках, якщо завідоме залишення без допомоги особи, спричинило її смерть.
Під час судового розгляду поданими доказами не доведено, що дії обвинуваченого по залишенню без допомоги ОСОБА_10 спричинили його смерть, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи, смерть потерпілого настала від отриманих тілесних ушкоджень, які є смертельними і при наданні своєчасної медичної допомоги врятувати життя було неможливо.
У той же час, доводи сторони захисту щодо недоведення вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України суд вважає безпідставними, оскільки не базуються на нормах законодавства, судовій практиці та жодних доказах.
Згідно ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Поданими прокурором доказами відповідно до ст.91 КПК України доведена подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого за ч.1 ст.135 КК України, умисна форма вини, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують покарання.
Суспільна небезпека кримінального правопорушення, передбаченого статтею 135 КК України, полягає у тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Злочинність такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан або причетна до події, через яку особа опинилася в такому стані.
За змістом ст.135 КК України поставлення в небезпеку виступає як основа для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані.
Об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність-невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину; 2) змішана бездіяльність - бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.
Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), яку вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Бездіяльність за своїми соціальними та юридичними властивостями тотожна діянню, тобто вона суспільно небезпечна і протиправна, є свідомим і вольовим актом поведінки людини.
Кримінальна відповідальність за злочинну бездіяльність настає лише за таких умов: а) на особу було покладено спеціальний обов`язок вчинити активні дії, якими було б відвернене настання суспільно небезпечного наслідку; б) у особи була реальна можливість у даній конкретній ситуації вчинити відповідні активні дії і запобігти настанню суспільно небезпечних наслідків.
Обов`язок вчинити певні дії (діяти певним чином) може випливати з різних підстав: із закону або з іншого нормативного акта; із професійних або службових функцій особи; із договору; із родинних відносин; із попередньої поведінки особи, якщо вона своїми діями створює небезпеку для іншої особи і внаслідок цього зобов`язана надати їй допомогу.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.135 КК України, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).
Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого ст.135 КК України, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.
Моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Варто зазначити, що для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, несе відповідальність за ст. 135 КК України. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці.
До вказаних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 листопада 2020 року в справі № 552/6700/17, від 10 березня 2021 року в справі № 742/1479/19, від 11 березня 2021 року в справі № 711/798/18 та інших.
Враховуючи досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 одразу після наїзду на потерпілого ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходів щодо надання йому медичної допомоги та транспортування до медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності, завідомо залишив його у небезпечному для життя стані, з місця події втік.
Врахуванням викладеного, доводи сторони захисту про те, що смерть потерпілого настала миттєво і надати йому будь-яку медичну допомогу обвинувачений вже не міг, а тому не може нести відповідальність за ч.1 ст.135 КК України, є безпідставними.
Суд, дослідивши всі докази у кримінальному провадженні, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись критерієм "доведеність поза розумним сумнівом", дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.
Підтримуване потерпілим ОСОБА_5 первісне обвинувачення ОСОБА_7 від 20.08.2025 за ч.3 ст.135 КК України, суд вважає не доведеним, оскільки під час судового розгляду доказів того, що дії обвинуваченого по залишенню без допомоги ОСОБА_10 перебувають в причинному зв`язку з його смертю, не надано.
Згідно норм ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи, поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Виправдувальний вирок згідно ч.1 ст.373 КПК України, ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню по первісному обвинуваченню, яке підтримує потерпілий ОСОБА_5 , за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому за ч.1 ст.135 КК України, суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України, обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії нетяжких.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Як особа ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Враховуючи вище наведені обставини, думку потерпілих, їх представника, які наполягають на суворості покарання, наявність у потерпілої ОСОБА_4 матеріальних та моральих претензій до обвинуваченого, який навіть не вибачився перед потерпілими, думку прокурора, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі. На думку суду, саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст.72 КК України необхідно зарахувати в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення (затримання та перебування під вартою) з 22.05.2025 по 27.05.2025.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 27.05.2025, на: автомобіль марки "Renault Т480", реєстраційний номер НОМЕР_1 ; напівпричеп марки "Кoegel SN 24", р.н. НОМЕР_2 , змив з внутрішньої ручки водійських дверей; змив з правої ручки зі сторони водійських дверей (поручня); змив з лівої ручки зі сторони водійських дверей (поручня); змив з керма автомобіля; змив з ричага перемикання передач; зішкріб біологічного матеріалу з підкрилку; змив з підкрилка лівого переднього колеса речовини бурого кольору; роздруківку з тахографа тягача за 21.05.2025; уламки транспортного засобу; взуття на праву ногу та шапку, скасувати.
Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує із обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення: судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/10177-ІТ від 30.06.2025 в розмірі 3565 грн. 60 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/10179-ІТ від 03.07.2025 в розмірі 3565 грн. 60 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/12224-ІТ від 29.07.2025 в розмірі 3565 грн. 60 коп., судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/106-25/15873-БД від 22.12.2025 в розмірі 10666 грн. 16 коп., а всього 21362 грн. 96 коп.
Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_7 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для зміни чи скасування обраного щодо нього запобіжного заходу у виді застави, не вбачається, а тому до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.135 КК України, підтриманому потерпілим ОСОБА_5 - та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.
Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення (затримання та перебування під вартою), починаючи з 22.05.2025 по 27.05.2025 (включно), з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишити попередній - заставу.
Після набрання вироком законної сили ІНФОРМАЦІЯ_5 повернути заставодавцю ОСОБА_18 , РНОКПП - НОМЕР_8 , сплачені в якості застави за ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 23.05.2025, згідно квитанцій від 26.05.2025, грошові кошти у розмірі 133120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) грн.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 27.05.2025, на: змиви з автомобіля, зішкріб та змив біологічного матеріалу та речовини бурого кольору, уламки транспортного засобу, взуття на праву ногу, шапку, роздруківку з тахографа; автомобіль марки "Renault Т480", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричеп марки "Кoegel SN 24", р.н. НОМЕР_2 , скасувати.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення: судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/10177-ІТ від 30.06.2025 в розмірі 3565 грн. 60 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/10179-ІТ від 03.07.2025 в розмірі 3565 грн. 60 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/106-25/12224-ІТ від 29.07.2025 в розмірі 3565 грн. 60 коп., судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/106-25/15873-БД від 22.12.2025 в розмірі 10666 грн. 16 коп., а всього 21362 грн. 96 коп. (Отримувач: ГУК у Жит.Обл./ТГ м.Житомир 24060300; Банк отримувача: ІНФОРМАЦІЯ_6 ; Код ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ; Рахунок: НОМЕР_10 ; Код класифікації доходів: 24060300).
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- автомобіль марки "Renault Т480", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на спеціальному майданчику тримання транспортних засобів ІНФОРМАЦІЯ_7 , повернути власнику  ОСОБА_19 ;
- напівпричеп марки "Кoegel SN 24", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який повернутий власнику ОСОБА_19 , залишити в останнього;
- змиви з автомобіля, зішкріб біологічного матеріалу, змив речовини бурого кольору, роздруківку з тахографа тягача за 21.05.2025, уламки транспортного засобу, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_8 , знищити;
- взуття, шапку, жакет, безрукавку, сорочку, кофту, футболку, штани спортивні, підштанники, труси, шкарпетки, що належали ОСОБА_10 та знаходяться на зберіганні в камері речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_8 , знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через ІНФОРМАЦІЯ_9 може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1