ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/5165/25
Головуючий у першій інстанції – Гагаріна Т. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/680/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мамонової О. Є.,
суддів Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з останнього на її користь на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2024 у справі №740/8095/23 шляхом збільшення розміру аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку для досягнення дитиною повноліття;
- відкликати з виконання виконавчий лист №2/740/342/24, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
- стягнути з відповідача понесені судові витрати, в тому числі на правничу допомогу, орієнтовна сума яких складає 15 000 грн. 
Позов обґрунтовано тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2022. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2021 стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, а також аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача на утримання позивачки з 08.11.2021 до досягнення дитиною трьох років.
У подальшому рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2024 зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки з 1/4 до на 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімально встановленого розміру для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Позивака зазначала, що з 22.07.2025 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .
Уважала, що відповідач наразі може сплачувати більший розмір аліментів на утримання спільної дочки сторін, оскільки дитині виповнилось 3 роки, на утримання позивачки аліменти вже не сплачуються, додаткової матеріальної допомоги відповідач не надає. У свою чергу з віком потреби дитини зростають, дочка ходить у дитячий садок, що потребує додаткових коштів, сторони мають в рівних частинах забезпечувати свою дитину.
Наголошувала, що збільшення розміру аліментів на утримання дочки сторін є розумним і не суперечитиме нормам матеріального права.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.12.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на його несправедливість, необ`єктивність, ухвалення з порушення норм матеріального і процесуального права, при неповному дослідженні наданих доказів та неналежній їх оцінці.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд не врахував, що на даний час припинено стягнення аліментів на її утримання, у зв`язку з чим відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки у більшому розмірі, зазначена обставина свідчить про покращенням матеріального стану відповідача.
Заявниця зазначає, що суд першої інстанції доводи відповідача про надання ним додаткових витрат на дитину під час зустрічей та прогулянок з нею взяв до уваги без будь яких належних підтверджень. Стверджує, що сума раніше призначених аліментів є замалою, вони з відповідачем повинні надавати кошти в рівних сумах, що забезпечить достатній рівень утримання дочки. 
Вважає за доцільне визначення аліментів в розмірі 1/4 частини, оскільки аліменти стягуються лише на одну неповнолітню дитину, мати другої дитини до суду з позовом не зверталась.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду – без змін, посилаючись на повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх доказів у справі, правильне застосування норм матеріального права та усталеної практики Верховного Суду.
Зазначає, що позивачкою не доведено покращення матеріального стану платника аліментів, не підтверджено істотних змін у власному матеріальному або сімейному стані, а також не надано доказів, які б свідчили про те, що чинний розмір аліментів не забезпечує належного утримання дитини.
Наголошує, що після ухвалення оскаржуваного судового рішення ним були вчинені дії, які свідчать про його активну участь та відповідальну позицію як батька, зокрема, він звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради із заявою про встановлення та перегляд графіка його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , що свідчить про реальну, а не формальну участь відповідача у житті дитини. Зі змісту заяви вбачається, що він належним чином сплачує аліменти, заборгованості не має, систематично спілкується з дитиною, дотримується встановленого графіка побачень та вживає заходів для врегулювання спірних питань у правовий і неконфліктний спосіб з урахуванням найкращих інтересів дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей і має обов`язок утримувати всіх своїх дітей у рівних частинах; розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання дочки ОСОБА_5 , відповідає вимогам сімейного законодавства, вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.
З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що сторони з 26.02.2021 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2022 (справа №740/3492/22) (а.с. 13-14, 70 зворот).
Від шлюбу сторони мають дочку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2021 (справа №740/6446/21) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2021 та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 12.11.2021 та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку (а.с. 8-12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_6 , батьками якої є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 71).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2024 (справа №740/8095/23) зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2021 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , з 1/4 на 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відкликано з виконання виконавчий лист №2/740/1622/21, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 10.05.2022, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2021 та до досягнення дитиною повноліття.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2021 на користь ОСОБА_1 на її утримання, з 1/6 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Відкликано з виконання виконавчий лист №2/740/1622/21, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 10.05.2022, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 12.11.2021 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2023 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 на 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відкликано з виконання виконавчий лист №2/740/1117/23, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 24.10.2023, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2023 та до досягнення дитиною повноліття.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2023 на користь ОСОБА_7 на її утримання, з 1/6 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Відкликано з виконання виконавчий лист №2/740/1117/23, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 24.10.2023, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 14.08.2023 і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку (а.с. 15-24, 65-70).

Постановою головного державного виконавця Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федоряхою Ю. П. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/740/342/24, виданого 12.07.2024 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26).

22.07.2025 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (прізвище після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_11 ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ї (а.с. 25).

З наданих відповідачем копій медичних документів вбачається, що ОСОБА_2 має ряд хронічних захворювань серцево-судинної системи, у зв`язку з чим систематично проходить лабораторні обстеження та стаціонарне лікування (з 12.02.2024 до 26.02.2024, з 08.06.2024 до 14.06.2024, з 15.04.2025 до 19.04.2025 (а.с. 53-64).
Актом про встановлення факту здійснення особою догляду від 14.08.2024, складеним комісією Виконавчого комітету Ніжинської міської ради, підтверджено факт здійснення ОСОБА_2 догляду за його матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання на підставі довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №464478 від 29.09.2023 (а.с. 48-49, 52).

За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи від 19.05.2025 року за період з 1 кварталу 2024 по 1 квартал 2026 року ОСОБА_2 отримує дохід у вигляді заробітної плати від КНП «Бобровицька опорна лікарня» близько 20 000 грн щомісяця.
За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи від 19.05.2025 року за період з 1 кварталу 2025 року до 1 кварталу 2026 року ОСОБА_13 отримує дохід у вигляді заробітної плати від КНП «Ніжинська ЦМЛ ім.. М.Галицького» близько 20 000 грн щомісяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частина 2 ст. 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до п. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. (ст. 141 СК України)
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст. 181 СК України та відповідно визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та\або користування у платника аліментів майн та майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної власності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонічного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У ст. 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182, 183 СК України).
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У справі встановлено, що після присудження судовим рішенням стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку доходу та на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2024 зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2021 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , з 1/4 на 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та на користь ОСОБА_1 на її утримання, з 1/6 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку. Також зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2023 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 з 1/4 на 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та на користь ОСОБА_7 на її утримання, з 1/6 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку.
При цьому рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2024 встановлено, що у ОСОБА_2 відбулося погіршення майнового стану, зменшення отриманих доходів, та враховано розмір стягуваних з нього аліментів (1/4 + 1/4 + 1/6 + 1/6 частки від його доходу), що стало підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей – до 1/6 частки на кожну дитину, а на користь кожної відповідачки – до 1/8 частки.
Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з тих підстав, що позивачка не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища (а саме покращення матеріального стану відповідача) або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених ст. 192 СК України.
Так, судом першої інстанції ґрунтовно враховано, що на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей, які мають рівні права на матеріальну допомогу, він сплачує аліменти у рекомендованому розмірі аліментів на двох дітей (1/3 частка), заборгованостей не має. Судом правильно зауважено, що збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дочки ОСОБА_5 , за умови, що розмір аліментів, які стягуються на утримання дочки ОСОБА_14 , залишається незмінним, призведе до дисбалансу інтересів дітей, оскільки останні опиняться у нерівному матеріальному становищі, в частині його забезпечення зі сторони відповідача ОСОБА_2 .
Крім того, відповідачем надані копії медичних документів про незадовільний стан здоров`я (хронічні та поточні захворювання), у зв`язку з чим він вимушений нести витрати на лабораторні обстеження та стаціонарне лікування. Також ОСОБА_2 здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_12 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено відповідним актом станом на 14.08.2024.
Докази того, що на теперішній час погіршився стан здоров`я чи матеріальний стан позивачки ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні, долучені нею до апеляційної скарги документи на підтвердження стану здоров`я датовані 2021, 2022 роками.
Аргументи заявниці про те, що районний суд доводи відповідача про надання ним додаткових витрат на дитину під час зустрічей та прогулянок з нею взяв до уваги без будь яких належних підтверджень, оскільки суд лише констатував, що батько спілкується з дочкою та проводить з нею час, при цьому активне дозвілля потребує додаткових витрат.
Факт припинення стягнення аліментів на утримання відповідачки сам по собі не свідчить про те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки у більшому розмірі та про покращення його матеріального стану, і не є безумовною підставою для збільшення розміру аліментів.
Розмір аліментів на утримання дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_14 у розмірі 1/6 частини доходів відповідача на кожну урівноважує інтереси обох дітей. Стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника, тобто такий вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на викладене, не заслуговують на увагу твердження позивачки про доцільність визначення аліментів в розмірі 1/4 частини, оскільки аліменти стягуються лише на одну неповнолітню дитину, а мати другої дитини до суду з позовом не зверталась.
Таким чином, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Ніжинського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О. Є. Мамонова

Судді: Н. В. Висоцька

Н. В. Шитченко