ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2026 р. справа № 300/1160/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 27.01.2026 за № 1, зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 27.01.2026 за № 1, зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано тієї обставини, що рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.12.2025 позивача взято на квартирний облік та включено до списку осіб, які користуються правом на позачергове забезпечення житлом, як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ (другої) групи. Крім того, оскаржуване рішення ґрунтується на хибному висновку щодо того, що сім`я позивача з двох осіб, вважається такою, що забезпечена житлом в межах норми, встановленої ст. 47 Житлового кодексу України на кожного члена сім`ї, незважаючи на те, що у квартирі, частка, якої належить дружині позивача, зареєстрований та проживає колишній чоловік дружини позивача, а в квартирі, частка, якої належить позивачу, зареєстровано та проживає 7 осіб. Позивач вважає таку відмову протиправною, що й послугувало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
25.03.2026 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення, оскільки комісією встановлено, що ОСОБА_1 та його дружина – ОСОБА_2 володіють правом власності на житлове приміщення в розмірі 13,65 кв.м на кожного члена сім`ї, що відповідно до підпункту 9 пункту 14 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, є підставою для відмови у призначенні компенсації.
31.03.2026 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримує та вказує на помилковість доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.
Відповідач свої правом на подання заперечення не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, особою з інвалідністю II (другої) групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 від 29.03.2024, витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.05.2025 № 78/25/2722/Р та протокольним рішенням штатної 16 Регіональної ВЛК від 25 березня 2025 року (а.с.34-36).
З 03.10.2018 позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , про що складено актовий запис за №466 від 03.10.2018 Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.43).
Згідно рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.12.2025 за №179 ОСОБА_1 взято на квартирний облік у позачерговий список забезпечення житлом як особу з інвалідністю внаслідок війни II (другої) групи, сім`я з двох осіб (а.с.44).
На заяву позивача про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України Коломийської міської ради за № 1 від 27.01.2026 ОСОБА_1 відмовлено в наданні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на підставі підпункту 9 пункту 14 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 719 (а.с.29, 30).
Вказане відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 та його дружина – ОСОБА_2 володіють правом власності на житлове приміщення в розмірі 13,65 кв.м на кожного члена сім`ї, що відповідно до підпункту 9 пункту 14 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, є підставою для відмови у призначенні компенсації.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначено в Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-ХІІ від 22.10.1993.
Пунктом 18 ч.1 ст. 18 цього Закону передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надається така пільга, як позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
В статті 1 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) зазначено, що відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.
Відповідно до статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Згідно ст. 48-1 ЖК України порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.
За положенням частини 2 статті 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (далі Порядок №719).
Цей Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для сімей осіб, визначених пунктами 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - одержувач грошової компенсації), включені до списків осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пунктах 2 і 3 цього Порядку (далі - квартирний облік) (п. 1 Порядку).
Згідно п. 3 Порядку право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I-II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які перебувають на квартирному обліку (далі - особи з інвалідністю).
Пунктом 4 Порядку №719 передбачено, що грошова компенсація виплачується у повному обсязі в порядку черговості відповідно до дати взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії одержувача грошової компенсації для членів сімей осіб, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених пунктами 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція).
Згідно з пунктом 5 Порядку №719 за рішенням виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюється комісія щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про призначення грошової компенсації (далі - комісія).
До складу комісії входять представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м. Києві держадміністрацій, на які покладено функції з питань ветеранської політики, з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, громадських організацій, які об`єднують ветеранів антитерористичної операції (за їх згодою).
Пунктом 6 Порядку №719 передбачено, що до повноважень комісії належить:
проведення перевірки наявності у одержувача грошової компенсації статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, встановленого відповідно до пунктів 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - статус члена сім`ї загиблого), та статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, встановленого відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - статус особи з інвалідністю внаслідок війни);
визначення категорії особи як члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла;
проведення перевірки складу сім`ї особи з інвалідністю;
проведення перевірки наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особи з інвалідністю та членів її сім`ї;
проведення перевірки факту спільного або роздільного проживання членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, які мають право на грошову компенсацію;
проведення перевірки наявності майнових прав на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи права власності на житлове приміщення членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю, а також всіх членів сім`ї, на яких розраховується грошова компенсація, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії російської федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану, що підтверджується актом обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією російської федерації (далі - акт комісійного обстеження), та/або відомості щодо якого внесені до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна), на умовах, визначених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим пункту 14 цього Порядку), або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації.
Перевірка інформації про наявність/відсутність права власності на житлове приміщення проводиться на підставі інформації (відомостей) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, бюро технічної інвентаризації, а також відомостей, поданих у заяві про призначення грошової компенсації;
проведення перевірки факту про виплату одноразової грошової допомоги або відмову в її отриманні, надання раніше одержувачу грошової компенсації житла або виплати грошової компенсації за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством, як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю;
прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації;
перегляд рішення про призначення грошової компенсації за нововиявленими обставинами (у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни показників опосередкованої вартості спорудження житла, у зв`язку з втратою статусу члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни, зняття з квартирного обліку, набрання законної сили обвинувальним вироком суду у зв`язку із вчиненням одержувачем грошової компенсації, членами сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація (крім неповнолітніх дітей), злочину проти України, вручення одержувачу грошової компенсації повідомлення про підозру у вчиненні злочину проти України тощо);
скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами;
прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації;
визначення розміру грошової компенсації;
визначення суми коштів, яка підлягає поверненню, якщо одержувач грошової компенсації або його законний представник не повідомили про зміни у майновому стані, у складі сім`ї, втрату статусу члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни, зняття з квартирного обліку;
прийняття рішення про виплату грошової компенсації члену сім`ї одержувача грошової компенсації, на якого розраховано грошову компенсацію під час її призначення одержувачу грошової компенсації (далі - уповноважений член сім`ї), у зв`язку із смертю одержувача грошової компенсації, якому призначено грошову компенсацію та не виплачено;
проведення перевірки перебування одержувача грошової компенсації, який після введення воєнного стану перемістився з території, яка включена до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - територія, на якій ведуться бойові дії), на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних);
прийняття рішення про надання дозволу одержувачу грошової компенсації, який перемістився з території, на якій ведуться бойові дії, на відкриття поточного рахунка (за стандартом IBAN) із спеціальним режимом використання (далі - спеціальний рахунок) у відділенні АТ "Ощадбанк" (далі - уповноважений банк) за місцем перебування на обліку в базі даних;
прийняття рішення про виплату грошової компенсації, яку було призначено і не виплачено на території, на якій ведуться бойові дії, одержувачу грошової компенсації, який перемістився з такої території, за місцем перебування на обліку в базі даних;
проведення перевірки наявності/відсутності обвинувального вироку суду у зв`язку із вчиненням одержувачем грошової компенсації, членами сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація (крім неповнолітніх дітей), злочину проти України або вручення одержувачу грошової компенсації повідомлення про підозру у вчиненні злочину проти України, що підтверджується довідкою про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань;
проведення перевірки дотриманням норм, визначених у пункті 35 цього Порядку, під час виплати грошової компенсації (перерахування коштів грошової компенсації на спеціальний рахунок).
Відповідно до п.7 Порядку №719 заяву про призначення грошової компенсації член сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особа з інвалідністю (далі - заявник) або їх законний представник чи уповноважена особа подають в паперовій чи в електронній формі (за наявності технічної можливості) до структурного підрозділу районних, районних у м. Києві держадміністрацій, на який покладено функції з питань ветеранської політики, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем перебування на квартирному обліку (далі - місцевий орган).
Згідно п.9 Порядку №719 місцевий орган протягом десяти робочих днів з дня прийняття заяви про призначення грошової компенсації з усіма необхідними документами вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації.
За змістом п.14 Порядку №719 Комісія відмовляє заявнику в призначенні грошової компенсації з таких підстав:
1) особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, не належала до осіб, визначених пунктами 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
2) особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, або особа з інвалідністю не брала безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, та/або у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (відсутні документи, визначені у підпунктах 3 і 4 пункту 8 цього Порядку);
3) член сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, не належить до членів сім`ї осіб, визначених в абзацах дванадцятому - вісімнадцятому статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
4) особа з інвалідністю не належить до осіб, визначених у пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
5) заявник не перебуває на квартирному обліку;
6) заявник є членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, в разі одночасного подання ними заяви про отримання грошової компенсації;
7) заявник є членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім`ї, який вже отримав житло або грошову компенсацію, - до виплати грошової компенсації всім членам сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, і мають першочергове право на таку виплату;
8) заявнику вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством;
9) заявник та члени його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії російської федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану), або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;
10) подання недостовірних відомостей;
11) наявність обвинувального вироку суду у зв`язку із вчиненням заявником злочину проти України;
12) виплата одноразової грошової допомоги або відмови в її отриманні.
Заявник (заявник, який перемістився) має право оскаржити рішення комісії у судовому порядку (пункт 17 Порядку №719).
Пунктом 35 Порядку №719 передбачено, що підставами для відмови у виплаті грошової компенсації є:
втрата заявником (заявником, який перемістився) статусу члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни;
придбання, набуття у власність заявником (заявником, який перемістився) та/або членами його сім`ї, на яких розраховано грошову компенсацію, житлового приміщення на підконтрольній Україні території, інвестування в об`єкти житлового будівництва шляхом укладення інвестиційного договору відповідно до Закону України "Про інвестиційну діяльність" або договору купівлі-продажу майнових прав, або договору про пайову участь з нормою жилої площі, що відповідає нормі, визначеній статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), після призначення грошової компенсації (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії російської федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану, що підтверджується актом комісійного обстеження та/або відомостями з Реєстру пошкодженого та знищеного майна на умовах, визначених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим пункту 14 цього Порядку);
зняття заявника (заявника, який перемістився) з квартирного обліку;
зняття заявника, який перемістився, з обліку в базі даних;
виплата члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, одноразової грошової допомоги або відмова в її отриманні після призначення грошової компенсації;
наявність обвинувального вироку суду у зв`язку із вчиненням заявником (заявником, який перемістився) злочину проти України після призначення грошової компенсації.
Вручення повідомлення про підозру за вчинення заявником (заявником, який перемістився) злочину проти України є підставою для відстрочення виплати грошової компенсації, яке діє до моменту ухвалення виправдувального вироку або набрання законної сили обвинувальним вироком суду у зв`язку із вчиненням заявником (заявником, який перемістився) злочину проти України.
Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на квартирному обліку та включений до списку осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання за пільговою категорією як особа з інвалідністю внаслідок війни II групи згідно рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.12.2025 року № 179 "Про житлові питання" із сім`єю, а саме: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та згідно довідки від 26.11.2025 за № 105-39/52-87606, виданої ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" за ОСОБА_1 станом на 31.12.2012 зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири за АДРЕСА_2 , жила площа якої становить 39,8 кв. м.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 2/3 частину квартири за АДРЕСА_3 , жила площа якої становить 27,8 кв. м.
Відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 майнових прав на об`єкти незавершеного житлового будівництва, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території, або відчуження такого майна протягом п`ять років немає.
Як наслідок, відповідачем в оскаржуваному рішенні констатовано, що заявник та член сім`ї заявника, на яких розраховується грошова компенсація володіють правом власності на житлове приміщення, а саме: ОСОБА_1 – 9,95 кв.м та ОСОБА_2 – 18,53 кв.м, що відповідає нормі житлової площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній території України.
Перевіряючи правомірність відмови комісії у призначенні позивачу грошової компенсації, мотивованої тим, що його неправомірно взято на квартирний облік, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 1 статті 36 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.
Згідно зі статтею 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.
В силу вимог статті 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.
Відповідно до ст.40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.
Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:
1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;
1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;
3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України;
4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців;
5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
У разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті місцевої ради і був знятий з обліку з підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї статті.
Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.
Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.
Пунктом 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470, передбачено, що квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Згідно з пунктами 26, 27, 28 цих Правил громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті.
Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках:
1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;
2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;
3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР;
4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;
5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік;
6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;
7) одноразового отримання від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.
Громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.
Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).
Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.12.2025 за №179 ОСОБА_1 взято на квартирний облік у позачерговий список забезпечення житлом як особу з інвалідністю внаслідок війни II (другої) групи, сім`я з двох осіб (а.с.44).
Зазначене рішення, як на момент подання позивачем відповідної заяви, так і на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, було чинним, а доказів його скасування чи зняття позивача з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відповідачем не надано.
Отже, позивач на момент прийняття відповідачем рішення про відмову у виплаті грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення вважався особою, яка потребувала поліпшення житлових умов.
Крім того слід зазначити, що частки житлових приміщень належні позивачу та його дружині знаходиться в різних об`єктах нерухомості, які розміщені окремо, за різними адресами. Більше того, у квартирі, частка, якої належить дружині позивача, зареєстрований та проживає її колишній чоловік, а в квартирі, частка, якої належить позивачу, зареєстровано та проживає 7 осіб, що унеможливлює спільне проживання подружжя за тією чи іншою адресою та водночас вказує на необхідність поліпшення житлових умов в розумінні положень статті 18 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та статті 43 Житлового кодексу України.
Розглядаючи подані позивачем документи про призначення грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, комісія цих обставин не врахувала.
Відтак, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання комісії прийняти рішення про виплату позивачу грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, суд виходить з того, що відповідно до пунктів 19, 20 Порядку №719 у разі прийняття рішення про призначення заявнику грошової компенсації комісія одночасно визначає розмір такої компенсації, виходячи з відповідних нормативів та за відповідною формулою.
За правилами частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Оскільки, відповідачем вже приймалось рішення про відмову в призначенні позивачу грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, то суд доходить висновку, що єдиним способом поновлення порушеного права позивача за встановлених судом обставин, є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу такої компенсації.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи усе вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) до комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України Коломийської міської ради (код ЄДРПОУ 04054334, просп. Грушевського, 1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78203) про визнання протиправним та скасування рішення від 27.01.2026 за № 1, зобов`язання до вчинення дій – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України Коломийської міської ради від 27.01.2026 за № 1.
Зобов`язати комісію щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України Коломийської міської ради (код ЄДРПОУ 04054334, просп. Грушевського, 1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78203) прийняти рішення про надання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 719. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя   Матуляк Я.П.