441/522/26 2/441/634/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого – Ференц О.І.
за участю секретаря судових засідань – Пеленської Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

05.03.2026 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама – ОСОБА_5 , яка до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Оскільки вказаний будинок відносився до майна колгоспного двору, він, а також треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися в суд із позовом про визнання за ними права власності на 1/3 частині такого як на частки у майні колгоспного двору. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 24.04.2025 року позов було задоволено частково, визнано за кожним із них право власності на 1/6 частину будинковолодіння і роз`яснено, що інша частина такого належала його матері ОСОБА_5 , а відтак увійшла до складу її спадкового майна і може бути успадкована спадкоємцем ОСОБА_5 . Після смерті матері спадщину прийняв лише він, успадкував іншу частину належного матері майна, однак позбавлений можливості оформити свої права власності на належну матері частку у будинку через особливий правовий статус нерухомого майна. 
З огляду на наведені обставини просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право спільної часткової власності на частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Сторони в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, представник відповідача подав письмові пояснення по справі, в яких вирішення спору покладає на розсуд суду.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, ОСОБА_2 подав письмову заяву, в якій вказав, що на частку у спадковому майні матері не претендує, вибув із цього володіння у 1981 році. Справу просить розглянути у його відсутності, оскільки він за станом здоров`я не зможе з`явитися в суд. Позов ОСОБА_1 просить задоволити. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.8). 
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Милятин Городоцького району Львівської області (а.с.14). Спадкова справа після його смерті не заводилася. Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 346 від 04.11.2024 року ОСОБА_7 до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані його син ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_5 , невістка та внуки (а.с.41).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Милятин Львівського району Львівської області (а.с.15). Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 307 від 12.07.2024 року ОСОБА_5 до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею були зареєстровані її син ОСОБА_1 , невістка та внук (а.с.22). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТН № 391292 від 15.10.2024 року ОСОБА_1 успадкував належну матері земельну ділянку площею 2.1974 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Добрянської сільської ради Львівського району Львівської області (а.с.37). Матеріалами спадкової справи № 48/24, заведеної після смерті ОСОБА_5 , підтверджується, що спадщину прийняв лише ОСОБА_1 (а.с.58-88).
Листом № 71/01-16 від 17.10.2024 приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Богаченко О.І. ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з огляду на віднесення майна до майна колгоспного двору (а.с.39). 
Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 24.04.2025 року у цивільній справі № 441/2924/24 визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності за кожним на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 як частку у майні колгоспного двору, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Як встановлено рішенням суду, вказане будинковолодіння відноситься до майна колгоспного двору, де кожен із позивачів був членом і набув права на частку у майні такого двору, однак ОСОБА_1 також має право успадкувати частку, яка належала його матері в майні колгоспного двору (а.с.16-18).
ОСОБА_2 подав суду письмову заяву, в якій підтвердив, що вибув із домогосподарства АДРЕСА_1 у 1981 році, на частку у майні колгоспного двору за цією адресою не претендує і позов свого брата підтримує.
Згідно технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 20.08.2024, такий 1988 року забудови (а.с. 23-36).
Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.
У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.
Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.
Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) – положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. 
У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Таким чином, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 померли після припинення колгоспного двору, їхні частки увійшли в склад спадкового майна згідно правил спадкування, які діяли на час відкриття спадщини кожного з них.
Судом встановлено, що членами спірного колгоспного двору, які мали право на частку у його майні, станом на 15.04.1991 були батьки позивача, його брат, позивач, його дружина та донька. Таким чином кожен із них як член колгоспного двору набув права на його частку в розмірі по 1/6 частині. Між тим ОСОБА_2 на свою частку у майні колгоспного двору не претендує, оскільки визнає, що вибув із такого, про що подав відповідну письмову заяву.
Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
З огляду на те, що позивач у справі прийняв спадщину за законом як після смерті батька – ОСОБА_7 , так і після смерті матері – ОСОБА_5 , останні були членами колгоспного двору і частки у майні такого увійшли в склад їх спадкового майна, а рідний брат позивача - ОСОБА_2 , на свою частку у майні колгоспного двору не претендує, оскільки вибув з такого у 1992 році, а належність спірного майна до суспільної групи «колгоспний двір» унеможливлює позивачу належне оформлення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає, що за ним слід визнати право спільної часткової власності на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері та батька.
На підставі ст. 16, 328, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст. 10, 140, 259, 263-265 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

Позов задоволити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право спільної часткової власності на частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, що в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ференц О.І.