П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/16744/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л. 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
28 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства "ІНФОРЕСУРС" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.11.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Міністерства освіти і науки України в частині внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про те, що поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовності, визначені частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту».
Зобов`язано Міністерство освіти і науки України забезпечити вчинення дій, необхідних для внесення змін до відомостей, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо ОСОБА_1 , а саме у розділі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" зазначити: "Так, не порушує".
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Крім того в апеляційній скарзі заявлено клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Міністерства освіти і науки України - Закладу вищої освіти “Подільський державний університет”.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
Також позивач у відзиві заперечує проти клопотання про залучення як третьої особи Закладу вищої освіти “Подільський державний університет”.
Щодо заявленого Міністерством освіти і науки України клопотання про залучення Закладу вищої освіти «Подільський державний університет» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 49 КАС України, треті особи можуть бути залучені до участі у справі лише у випадку, якщо рішення суду може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. 
Предметом оскарження у даній справі є виключно протиправні дії центрального органу виконавчої влади щодо внесення недостовірних відомостей про непослідовність освіти до автоматизованої системи, що не стосується безпосередніх прав чи обов`язків навчального закладу.
Університет, як суб`єкт надання освітніх послуг, виконав свій обов`язок щодо зарахування позивача на навчання та внесення первинних даних про його зарахування до ЄДЕБО на підставі власного наказу. Подальша правова кваліфікація цих відомостей та формування технічного опису алгоритмів перевірки послідовності здійснювалися безпосередньо міністерством у межах його дискреційних повноважень. За таких обставин, судове рішення про зобов`язання змінити статус відомостей у розділі перевірки послідовності на «Так, не порушує» жодним чином не створює нових обов`язків та не скасовує існуючих прав для Подільського державного університету. 
Відповідно до положень КАС України залучення третіх осіб до процесу не повинно бути формальним або спрямованим на штучне затягування розгляду справи. Апелянт у своєму клопотанні не надав належного юридичного обґрунтування та не зазначив, які саме конкретні права чи законні інтереси закладу вищої освіти будуть порушені чи змінені внаслідок задоволення або відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Відтак, процесуальні підстави для розширення суб`єктного складу учасників справи на стадії апеляційного провадження відсутні, а тому клопотання відповідача про залучення третьої особи задоволенню не підлягає.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наказом Національного університету харчових технологій від 16.02.2015 №51-кс «Про відрахування» позивача, студента заочної форми навчання Кам`янець-Подільського регіонального навчально-наукового центру НУХТ, відраховано за власним бажанням з 16.02.2015.
Відповідно до витягу з наказу закладу вищої освіти «Подільський державний університет» від 11.08.2025 №737с позивача зараховано з 01.09.2025 студентом першого року навчання очної денної форми здобуття освіти за освітнім ступенем бакалавр.
Заклад вищої освіти «Подільський державний університет» 01.09.2025 надав позивачу довідку №706630 про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, в якій в розділі «На підставі даних, що міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» вказано: «Ні, порушує».
У довідці зазначена інформація про документи про освіту: диплом молодшого спеціаліста, виданий 01.07.2014 Кам`янець-Подільським коледжем харчової промисловості Національного університету харчових технологій.
За результатами розгляду адвокатського запиту, Міністерство освіти і науки України листом від 17.09.2025 №3/7766-25 повідомило, що відсутні підстави для внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо здобуття позивачем освіти в послідовному порядку, оскільки останній 11.08.2025 повторно зарахований на навчання за освітнім рівнем бакалавра до Подільського державного університету. При цьому, позивач 01.09.2014 зарахований за освітнім рівнем бакалавра до Кам`янець-Подільської філії Національного університету харчових технологій, а 16.02.2015 відрахований за власним бажанням.
Державне підприємство «Інфоресурс», за результатами розгляду заяви позивача, листом від 17.09.2025 №01-13/3446 повідомило, що внесення до Єдиної електронної бази змін стосовно інформації про особу, на підставі якої визначається порушення чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, відноситься до компетенції суб`єктів освітньої діяльності.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Частиною 2 статті 10 Закону України від 05.09.2017 №2145-VIIІ «Про освіту» (далі - Закон №2145-VIIІ) визначено рівні освіти.
Рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти
Приписами статті 40 Закону №2145-VIIІ встановлено, що після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Частиною 2 статті 5 Закону України від 01.07.2014 №1556-VIІ «Про вищу освіту» (далі - Закон №1556-VII) встановлено, що здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Згідно з частиною 4 статті 5 Закону №1556-VII бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
Відповідно до матеріалів справи, позивач згідно з наказом Національного університету харчових технологій від 16.02.2015 №51-кс «Про відрахування» з 16.02.2015 відрахований за власним бажанням з Кам`янець-Подільського регіонального навчально-наукового центру НУХТ, в якому здобував освітній рівень бакалавр.
Отже, позивач не завершував навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра, не отримував диплома бакалавра, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки відрахування означає, що позивачем не було завершено рівень вищої освіти як наступний етап (рівень) освіти.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що для встановлення факту дотримання послідовності здобуття освіти необхідно враховувати лише раніше здобуті рівні освіти, тобто, завершене навчання, яке підтверджено документом державного зразка - дипломом чи свідоцтвом, а тому, відсутність у позивача диплома бакалавра не перешкоджає позивачу поступати на навчання за освітнім рівнем бакалавра. Це свідчить про безпідставність висновків відповідача про повторне зарахування позивача до навчального закладу для здобуття освітнього рівня бакалавр.
Відтак, вказана у довідці №706630 від 01.09.2025 інформація про порушення позивачем послідовності, визначеної частиною 2 статті 10 Закону №2145-VIII, є не підтвердженою належними доказами.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про порушення позивачем послідовності здобуття вищої освіти на першому (бакалаврському) рівні, оскільки послідовність здобуття рівнів освіти передбачає рух від нижчого до вищого освітнього рівня, у зв`язку з чим визначальним фактором є факт завершення навчання та отримання відповідного ступеня вищої освіти. Оскільки ОСОБА_1 у 2015 році був відрахований з Кам`янець-Подільської філії Національного університету харчових технологій за власним бажанням і не здобув освітнього ступеня «бакалавр», його повторне зарахування у 2025 році до Подільського державного університету для здобуття цього ж ступеня не може вважатися порушенням встановленої законом послідовності. 
Твердження скаржника про те, що будь-яке долучення особи до освітнього процесу призводить до здобуття нею відповідного рівня освіти, суперечить статті 5 та статті 6 Закону України «Про вищу освіту». Законодавець чітко пов`язує факт здобуття певного рівня вищої освіти виключно з успішним виконанням освітньої програми та присудженням відповідного ступеня вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії. Сама лише участь особи у навчальних заняттях чи контрольній діяльності протягом певного часу без завершення повного курсу та отримання диплома не свідчить про здобуття нею освітнього або кваліфікаційного рівня.
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними дій Міністерства освіти і науки України в частині внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про те, що поточне здобуття освіти позивачем порушує послідовності, визначені частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту».
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає та враховує таке.
Згідно з частиною 1 статті 74 Закону №2145-VIIІ у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).
Відповідно до частини 5 статті 74 Закону №2145-VIIІ держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових. Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Приписами абзацу 2 частини 2 статті 74 Закону №2145-VIIІ встановлено, що положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 5 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 №620 (далі - Положення №620), власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Положення №260 інформація вноситься до ЄДЕБО за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ЄДЕБО або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується уповноваженими суб`єктами, узгодженого з технічним адміністратором ЄДЕБО.
Повноваження розпорядника ЄДЕБО та технічного адміністратора ЄДЕБО визначено, відповідно, пунктами 1, 2 розділу ІV Положення №260.
Розпорядник ЄДЕБО, зокрема: вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством; забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Технічний адміністратор ЄДЕБО забезпечує, зокрема: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та веб-сайту з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО.
З урахуванням наведених норм, у тому числі пунктів 1, 2 розділу ІV Положення №260, повноваженнями щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону №2145-VIII, мають Міністерство освіти і науки України та Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС" .
Оскільки в силу норм чинного законодавства Міністерство освіти і науки України є відповідальною особою за організаційне забезпечення ЄДЕБО та встановлення вимог апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО, ним безпідставно не забезпечено внесення змін до відомостей, що містяться в ЄДЕБО щодо послідовності навчання позивача.
В апеляційній скарзі скаржник вказує про те, що функції щодо внесення згадуваних вище відомостей щодо здобувачів освіти покладено на суб`єктів освітньої діяльності та їх територіальні відокремлені структурні підрозділи, натомість, на Міністерство освіти і науки України покладено організаційні та контролюючі функції ведення ЄДЕБО, а тому відповідач 1 у спірних правовідносинах не виконував та може виконувати жодних владних управлінських функцій відносно позивача.
Стосовно таких доводів колегія суддів зазначає, що суб`єкти освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема, вищої освіти, не мають повноважень на встановлення вимог до програмного забезпечення ЄДЕБО та зміни технічних параметрів й алгоритмів його функціонування.
При цьому Міносвіти, відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 630, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Міносвіти є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.
Міносвіти, відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2011 року № 752 «Про створення Єдиної державної електронної бази з питань освіти», забезпечує функціонування ЄДЕБО, розробку та затвердження порядку формування та функціонування зазначеної Єдиної бази.
За таких обставин належним відповідачем у справі є саме Міносвіти.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29.10.2025 у справі № 200/5372/24, від 11.11.2025 у справі № 280/11497/24 та від 26.11.2025 у справі № 160/29658/24.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення правил юрисдикції, суд зазначає, що даний спір належить до публічно-правових та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки виник з приводу реалізації Міністерством освіти і науки України та ДП «Інфоресурс» своїх владних управлінських функцій щодо адміністрування ЄДЕБО та технічного формування публічно-значущого статусу здобувача освіти. Позивач у цих правовідносинах не оскаржує дії чи накази закладу вищої освіти та не вирішує цивільно-правовий спір про право на освіту, а вимагає усунення протиправного втручання суб`єктів владних повноважень в автоматизований алгоритм перевірки послідовності навчання, що безпосередньо впливає на його публічні права та гарантії, визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином, оскільки відповідачі у спірних правовідносинах виступають виключно як суб`єкти владних повноважень, діяльність яких регулюється нормами публічного права, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув цю справу в порядку адміністративного судочинства, повністю дотримавшись вимог статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову шляхом зобов`язання Міністерства освіти і науки України забезпечити вчинення дій, необхідних для внесення змін до відомостей, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо ОСОБА_1 , а саме у розділі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" зазначити: "Так, не порушує".
Щодо висновку суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат, а саме стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає, що відповідач не навів аргументів, щодо незаконності вирішення питання розподілу судових витрат, хоча в силу закону обов`язок щодо доказування покладається саме на відповідача, при цьому, суд апеляційної інстанції перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу та судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
у задоволенні клопотання Міністерства освіти і науки України про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Закладу вищої освіти “Подільський державний університет” відмовити.
Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Курко О. П.