Постанова
Іменем України

10 червня 2026 року
м. Київ

справа № 565/2661/25
провадження № 61-2914св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач),
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка підписана адвокатом Бережною Наталією Миколаївною, на ухвалу Вараського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року в складі судді: Бренчук Г. В., та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року в складі колегії суддів: Боймиструк С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М.,

Історія справи
Короткий зміст позову

У жовтні 2025 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 117 562,75 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 липня 2021 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто позивачеві.

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що:
до Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 117 562,75 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 липня 2021 року;
відповідно до частини першої статі 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України). Згідно із статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу;
для цілей ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ррозмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року складає 3 028,00 грн. Таким чином тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 х 30 = 90 840,00 грн. Ціна позову позивачем визначена - 117 562,75 грн, що перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто ця справа не є малозначною та представництво від імені заявника, в цьому випадку - юридичної особи, може здійснюватися виключно адвокатом;
позовну заяву підписано Дашко В. М., на підтвердження його повноважень до позовної заяви додано копії наказу про переміщення, посадової інструкції фахівця із супроводу судового та виконавчого провадження ГО, довіреності від № 4364-К-Н-О від 14 липня 2025 року;
до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували, що Дашко В. М. здійснює адвокатську діяльність і може представляти інтереси позивача. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. За таких обставин позовна заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Рівненського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року:
апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення;
ухвалу Вараського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
повертаючи позовну заяву банкусуд першої інстанції посилався на те, що до матеріалів позовної заяви на підтвердження повноважень Дашко В. М. додано: копії наказу про переміщення, посадової інструкції фахівця із супроводу судового та виконавчого провадження ГО, довіреності від №4364-К-Н-О від 14 липня 2025 року. Встановивши, що дана справа не відноситься до категорії малозначних, та представництво від імені заявника, в даному випадку - юридичної особи, може здійснюватися виключно адвокатом. Відтак, позовну заяву підписано та подано неповноваженим представником, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу. Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції погодилася.
відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України, юридична особа, незалежно від порядку її створення, бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 185/9330/21 вказав що, починаючи з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема, посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами само представництва;
як вбачається із матеріалів справи ціна позову у даній справі 117 562, 75 грн., що перевищує 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (станом на дату подання позову) - 90 840 грн, а отже вказана справа не відноситься до малозначних справ, а тому представництво позивача за правилами частини другої статті 60 ЦПК України представником Дашко В. М. виключається. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність процесуальних підстав для повернення позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк», поданої представником Дашко В. М., з огляду на те, що ця справа не є малозначною та представництво від імені заявника, в цьому випадку - юридичної особи, може здійснюватися виключно адвокатом, що виключає можливість його дії як представника в порядку само представництва;
ухвала Вараського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року у справі АТ КБ «Приватбанк» до Ярмольчука М. Д. про стягнення заборгованості постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача АТ КБ «Приватбанк».

Аргументи учасників справи

04 березня 2026 року АТ КБ «Приватбанк» засобами поштового зв`язку подало касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Бережною Н. М., на ухвалу Вараського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року, в якій просило:
оскаржені судові рішення скасувати;
направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду;
стягнути з відповідача судові витрати.

Касаційна скарга мотивована тим, що:
відповідно до статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженою діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. У цивільному процесуальному законодавстві встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність. Самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо Інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами само представництва;
суди не звернули уваги на те, що починаючи з 29 грудня 2019 року, законодавець розширив поняття самопредставництва юридичної особи. Позовна заява підписана та подана до суду фахівцем із супроводу судового та виконавчого проваджень Дашко В. М., яка була призначена на вказану посаду відповідним наказом (міститься в матеріалах справи). ідповідно до пункту 3.16. посадової інструкції «Фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень» останній уповноважений представляти Інтереси АТ КБ «Приватбанк» в порядку самопредставництва в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, в Інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням права підписання відповідних процесуальних документів, а також з правами, передбачених процесуальним законодавством для сторін та інших учасників справи. Повноваження Фахівця / Юрисконсульта деталізуються У відповідній довіреності, яка видається уповноваженою особою АТ КБ «Приватбанк». Повноваження фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень деталізовані у довіреності, яка додана до позову. Таким чином, оскільки посадовою інструкцією (з деталізацією повноважень у довіреності) передбачено право представляти інтереси АТ КБ «Приватбанк» в порядку самопредставництва, банк звернулося до суду із цим позовом в порядку передбаченому частини третьої статті 58 ЦПК України. Тому позовну заяву оформлено та подано з дотриманням вимог, встановлених статтею 175 ЦПК України, а посилання судів, що надані позивачем до суду документи не підтверджують повноваження представника позивача на підписання позовної заяви - не відповідають обставинам справи та вимогам цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно вважали обов`язковим підписання позову банку виключно адвокатом, у зв`язку з чим оскаржувані рішення є незаконними та підлягають скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2026 рокувідкрито касаційне провадження у справі.

02 червня 2026 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 13 березня 2026 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. 

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (див. DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Касаційний суд вже вказував, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії, як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (див., зокрема, постановуВерховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2024 року в справі № 760/10973/21 (провадження № 61-16370св23), ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2025 року в справі № 751/2941/25 (провадження № 61-12740ск25)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 (провадження № 12-30гс24) вказано, що:
«7.36. Здійснюючи тлумачення частини третьої статті 56 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду, доходить висновку, що її формулювання дозволяє виснувати про те, через яких осіб можливе самопредставництво юридичної особи, а також про те, що, окрім керівника і члена виконавчого органу, такими особами можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).
7.37. Особа, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва, має підтвердити суду цей свій статус, зокрема шляхом подання документів, вказаних у частині третій статті 56 ГПК України [статут, положення, трудовий договір (контракт)]. Водночас, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є). Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Єдиному державному реєстрі, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 56 ГПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні».

У справі, що переглядається:
при поверненні позову суди міркували так, що ця справа не є малозначною, а тому представництво юридичної особи, може здійснюватися виключно адвокатом, що виключає можливість його дії як представника в порядку самопредставництва;
у позові, який підписаний Дашком В. М., банк вказував, що «ця позовна заява підписана та подана до суду фахівцем із супроводу судового та виконавчого проваджень, який був призначений на вказану посаду відповідним наказом (додається). Відповідно до пункту 3.16. посадової інструкції «Фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень» останній уповноважений представляти інтереси АТ КБ «Приватбанк» в порядку самопредставництва в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням права підписання відповідних процесуальних документів, а також з правами, передбачених процесуальним законодавством для сторін та інших учасників справи. Повноваження Фахівця / Юрисконсульта деталізуються у відповідній довіреності, яка видається уповноваженою особою АТ КБ «Приватбанк». Повноваження фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень деталізовані у довіреності, яка додається до позову. Таким чином, оскільки посадовою інструкцією (з деталізацією повноважень у довіреності) передбачено право представляти інтереси АТ КБ «Приватбанк» в порядку самопредставництва, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із цим позовом в порядку передбаченому частиною третоью статті 58 ЦПК України» (а. с. 3 зворот);
до позовної заяви, поданої через підсистему «Електронний суд» банком додано копії наказу про переміщення Дашка В. М. , посадової інструкції Дашка В. М. - фахівця із супроводу судового та виконавчого провадження, довіреності на Дашка В. М. від № 4364-К-Н-О від 14 липня 2025 року (а. с. 5 - 11);
суди не врахували, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи як в порядку самопредставництва, так і іншими особами (адвокатами чи представниками-неадвокатами в малозначній чи трудовій справі) як представниками юридичної особи; окрім керівника і члена виконавчого органу в порядку самопредставництва можуть діяти також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту);додані до позову документи, підтверджують повноваження Дашко В. М. діяти від імені банку за правилами самопредставництва.

За таких обставин суди зробили неправильний висновок про наявність підстав для повернення позову банку.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним касаційний суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції (підпункт «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України). Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що:
«згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи.
З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступає від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 756/2157/15-ц. У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка підписана адвокатом Бережною Наталією Миколаївною, задовольнити частково.

Ухвалу Вараського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Вараського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року та постанова Рівненського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко