ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/42564/24 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
за участю секретаря: Михайлової І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року та на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головне управління Державної податкової служби у м. Києві з вимогами, в яких просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21794240207 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (далі ПДФО) на 891289,30 грн., у т.ч. 713031,44 грн. за податковим зобов`язанням і 178 257,86 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з ПДФО за 2017 рік на-691 528,95 грн. та за 2018 рік-21502,49 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21811240207 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (далі - ВЗ) на 74 274,10 грн., у т.ч. 59419,28 грн. за податковим зобов`язанням і 14854,82 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ВЗ за 2017 рік-57627,41 грн. та за 2018 рік- 1791,87 грн.;
- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (Форма «ПС») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21886240207 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн. за порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п-85.2 ст.85 ПК України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, за період з 01.01.2017 по 31.01.2018.;
- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (Форма «Н») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21885240207 про застосування штрафу в сумі 210768,00 грн. за відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) упродовж передбаченого п. 1201.2 ст.1201 ПК України строку податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 421536,00 грн. за період з 01.01.2017 по 31.01.2018;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21881240207 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» (далі - ПДВ) на 482321,25 грн., у т.ч. 385857,00 грн. за податковим зобов`язанням і 96464,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.198.5 ст.198. п.199.1. п.199.4, п.199.5 ст.199 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ за січень 2018 р. в сумі 385857,00 грн.;
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.03.2024 № Ф-21817 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) у сумі 119838,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 21.03.2024 № 21876240207 у розмірі 59919,00 грн., що становить 50% від донарахованого за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 ЄСВ в сумі 119 838,00 грн., у т.ч. за 2017 рік - 108371,16 грн. та за січень 2018 року - 11466,84 грн., за порушення абзацу третього п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу (Форма «Ф») від 09.05.2024 №0011658-1306-2615 про сплату податкового боргу наявного станом на 08.05.2024, в сумі 212 048,47 грн., у т.ч. 0,00 грн. податкових зобов`язань, 212048,47 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та 0,00 грн. Пені;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про опис майна у податкову заставу від 09.05.2024 № 0011658-1306-2615.
- визнати незаконними бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві з не проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 з підстав, передбачених пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, в межах встановленого абзацом першим п.102.1 ст.102 ПК України строку давності, та дії Головного управління ДПС у м. Києві пов`язані з виданням Наказу від 05.01.2024 № 17-п та направленням Повідомлення від 05.01.2024 № 3/26-15-24-02-07 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 й оформленням її результатів Актом перевірки від 20.02.2024.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано: 
- податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві від 21.03.2024 № 21794240207.
- податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві від 21.03.2024 № 21811240207.
- податкове повідомлення-рішення (Форма «ПС») Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві від 21.03.2024 № 21886240207.
- податкове повідомлення-рішення (Форма «Н») Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві від 21.03.2024 № 21885240207.
- податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві від 21.03.2024 № 21881240207.
- вимогу Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 21.03.2024 № Ф-21817.
- рішення Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві про застосування штрафних санкцій від 21.03.2024 № 21876240207.
- податкову вимогу (Форма «Ф») Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві від 09.05.2024 №0011658-1306-2615.
- рішення Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 09.05.2024 № 0011658-1306-2615.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року заяву представника позивача Гончар Людмили Вікторівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі №320/42564/24 задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, відповідачем подано апеляційні скарги, в яких просить скасувати спірні рішення суду, відмовивши в задоволенні позовних вимог та стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи апелянта аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та стосуються того, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства. Наголошено на ненаданні позивачем необхідних та витребуваних документів у відповідності до п. 44.6 ст. 44 ПК України прирівнюються до їх відсутності. При цьому, посилання позивача на приписи п. 44.3 ст. 44 ПК України в частині того, що бухгалтерські документи позивача мали зберігатись протягом 3 років є безпідставними та суперечать приписам чинного законодавству. Крім того, вказано на безпідставне стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які були завищеними.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційних скарг, спірні рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційних скарг, а спірні рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у м. Києві відповідно до Наказу Головного управління ДПС у м. Києві 05.01.2024 № 17-п призначено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 .
За результатами перевірки прийнято Акт від 20.02.2024 ГУ ДПС у м. Києві № 13759/Ж5/26-15-24-02-07/2205507216 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 та 27.09.2021 по 24.11.2021 та дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 та 27.09.2021 по 24.11.2021».
В Акті перевірки зафіксовано порушення п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з ПДФО за 2017 рік та за 2018 рік; п.16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з військового збору за 2017 рік-та за 2018 рік; п.44.1, п.44.3 ст.44, п-85.2 ст.85 ПК України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, за період з 01.01.2017 по 31.01.2018; відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) упродовж передбаченого п. 1201.2 ст.1201 ПК України строку податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 421536,00 грн. за період з 01.01.2017 по 31.01.2018; п.198.5 ст.198. п.199.1. п.199.4, п.199.5 ст.199 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ; ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
На підставі Акта перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21794240207 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (далі ПДФО) на 891289,30 грн., у т.ч. 713031,44 грн. за податковим зобов`язанням і 178 257,86 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з ПДФО за 2017 рік на-691 528,95 грн. та за 2018 рік-21502,49 грн.;
- податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21811240207 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 74 274,10 грн., у т.ч. 59419,28 грн. за податковим зобов`язанням і 14854,82 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ВЗ за 2017 рік-57627,41 грн. та за 2018 рік- 1791,87 грн.;
- податкове повідомлення-рішення (Форма «ПС») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21886240207 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн. за порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п-85.2 ст.85 ПК України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, за період з 01.01.2017 по 31.01.2018.;
- податкове повідомлення-рішення (Форма «Н») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21885240207 про застосування штрафу в сумі 210768,00 грн. за відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) упродовж передбаченого п. 1201.2 ст.1201 ПК України строку податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 421536,00 грн. за період з 01.01.2017 по 31.01.2018;
- податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 21881240207 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» (далі - ПДВ) на 482321,25 грн., у т.ч. 385857,00 грн. за податковим зобов`язанням і 96464,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.198.5 ст.198. п.199.1. п.199.4, п.199.5 ст.199 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ за січень 2018 р. в сумі 385857,00 грн.;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.03.2024 № Ф-21817 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) у сумі 119838,00 грн.;
- рішення про застосування штрафних санкцій від 21.03.2024 № 21876240207 у розмірі 59919,00 грн., що становить 50% від донарахованого за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 ЄСВ в сумі 119 838,00 грн., у т.ч. за 2017 рік - 108371,16 грн. та за січень 2018 року - 11466,84 грн., за порушення абзацу третього п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Позивач вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі висновків викладених у акті документальної позапланової виїзної перевірки діяв необґрунтовано, у зв`язку з чим у суду наявні підстави прийти до висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, та вказує на відсутності правових підстав для задоволення апеляційних скарг, з огляду на таке.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до пункту 75.1.2 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Пунктами 78.1.7, 78.4-78.9 статті 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.
Згідно з абзацом 3 пункту 82.2 статті 82 ПК України, документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у підпункті 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, проводиться у строк, визначений абзацом першим цього пункту, за наявності за два останні календарні роки одночасно таких умов: платником податку подано податкову декларацію про відсутність доходів від провадження господарської діяльності; платник податку не зареєстрований як платник податку на додану вартість; в контролюючих органах відсутня податкова інформація щодо: використання платником податку найманої праці фізичних осіб; відкритих платником податку рахунків у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг/електронних гаманцях в емітентах електронних грошей.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39 2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 р. Nє 533-1X, який набрав чинності 18 березня 2020 (далі -Закон України Nє 533-1X від 18 березня 2020), підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України було доповнено п.522, відповідно до якого установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України шодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців`від 14 липня 2020 р. Nє 786-IX, що набрав чинності 08 серпня 2020 р. (далі - Закон України № 786-1X від 14 липня 2020 р.), п.522 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК в пункт 52-2 внесено зміни, зокрема, установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Законом України Закон України від 03.03.2022 № 2118-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану" ПК України було доповнено положеннями, згідно з якими тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюеться з урахуванням особливостей, визначених у п.69. Так, пунктом п.522 передбачено, що дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану. Установити мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Приписами п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно (14.1.54.); продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності; (14.1.203.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Приписами абз.1 п.138.2 ст.138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України).
Правовідносини у визначених вище правовідносинах регулюються ст.177 ПК України (у редакції, чинній на 26.12.2017).
Так, згідно з п.177.1 ст.177 ПК України (у редакції, чинній на 26.12.2017) доходи фізичної особи-підприємцем, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються ПДФО за ставкою, встановленою п.167.1 ст.167 цього Кодексу - 18% бази оподаткування (отриманого фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності чистого річного оподатковуваного доходу, який визначається відповідно до п.177.2 ст.177 цього Кодексу).
За приписами п.177.2, п.177.3 ст.177 ПК України (у редакції, чинній на 26.12.2017) об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця, при цьому для фізичної особи-підприємця, зареєстрованої як платник ПДВ, не включаються до витрат і доходу суми ПДВ, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
Відповідно до пп.177.4.1 - 177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України (у редакції, чинній на 26.12.2017) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, віднесено, зокрема:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об?єкта витрат;
- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи-підприємця, зареєстрованої як платник ПДВ, та акцизного податку, ПДФО з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми ЄСВ у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичної особи-підприємця, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю ФОП;
- інші витрати, пов`язані з веденням господарської діяльності, до яких відносяться витрати на відрядження працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов?язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Проте, згідно з пп. 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України (у редакції, чинній на 26.12.2017) до складу витрат фізичної особи-підприємця не включаються:
- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;
- документально не підтверджені витрати.
Відповідно до ст.2 Закону №996-XIV цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Згідно з ч.2 ст.3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до ст.4 Закону №996-XIV, є принцип превалювання сутності над формою-операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Згідно із ст.1 Закону №996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з п.1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88) записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.
Відповідно до п.2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючий орган має право під час проведення перевірок запитувати та вивчати первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 85.2 ст.85 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, і цей обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.
Згідно з п.121.1 ст.121 ПК України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020 гривень.
З матеріалів справи вбачається, що Позивач 31.01.2018 припинив здійснювати підприємницьку діяльність й 11.05.2018 подав податкову декларацію за перший квартал 2018 року, тож саме з цієї дати починається відлік строку, встановленого ПК України, для зберігання книги.
Як вже зазначалося раніше, відповідно до п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. Тобто, законодавець визначив строк зберігання документів у термін не менше 1095 днів, судом також звертається увага, що пункт 44.3 статті 44 ПК України не містить відсилки до статті 102 ПК України (яка зупинялася з 18.03.2020 року по 31.07.2023 року)
Відтак доводи апелянта стосовно того, що передбачені п. 44.3 ст.44 ПК України терміни зберігання документів продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках передбачених п.102.3 ст.102 ПК України, суд до уваги не приймає, оскільки мораторій (введений у зв`язку з поширенням на території України коронавірусної хвороби COVID-19, а згодом у зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України) на проведення перевірок у зв`язку з припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, діяв лише з 18.03.2020 по 28.08.2020, а також суд враховує, що строк зберігання первинних документів встановлений статтею 44 ПК України. Втім до пункту 44.3 статті 44 ПК України жодним нормативно правовим актом не вносилися зміни щодо обчислення строків зберігання первинних документів.
Отже, безпідставними є висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки в межах дослідження матеріалів судової справи судом встановлено, що фактично висновки податкового органу ґрунтуються на обставинах ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів, однак, як встановлено судом вище вказані первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку позивачем, у відповідності до приписів чинного законодавства позивачем зберігались до 09.05.2021, та за спливом 1095 днів були знищені. Тому у діях ФОП ОСОБА_1 відсутнє порушення пункту 44.3 статті 44, п. 85.2 статті 85 ПК України, а податкове повідомлення-рішення від 21.03.2024 року №21886240207 підлягає скасуванню.
Висновки службових осіб податкового органу ґрунтуються виключно на даних наявних у податкових деклараціях та інформації наявної у податкового органу та не ґрунтуються на реальних та фактичних обставинах.
З огляду на встановлення судом в ході розгляду цієї справи помилковості та необґрунтованості висновків службових осіб податкового органу, суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку підстав для нарахування з боку податкового органу грошових зобов`язань та штрафних санкцій за податком на доходи фізичних осіб військовим збором, податком на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 1201 статті 120, оскільки всі наведені порушення в Акті перевірки обумовлені ненаданням документів, проте як було встановлено раніше, у Позивача був відсутній обов`язок зберігання документів за перевіряємий період.
Документальна позапланова перевірка позивача була призначена згідно із пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, тобто, зважаючи на прийняте позивачем рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості про фізичну особу-підприємця, зокрема (ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року №755-IV (далі Закон № 755)), відомості про державну реєстрацію припинення чи перебування у процесі припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
Інформаційна взаємодія між ЄДР та інформаційними системами державних органів у випадках, визначених ст. 13 Закону №755, здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з відповідними державними органами (ч. 1 ст. 13 Закону №755).
Зокрема, технічний адміністратор ЄДР в день проведення реєстраційної дії забезпечує передачу до інформаційних систем ДПС відомостей про проведення такої реєстраційної дії (ч. 2 ст. 13 Закону №755).
Тобто органи ДПС інформацію про призначення ліквідаційної комісії юридичної особи, відомості про яку включаються до ЄДР отримують напряму з ЄДР в порядку, визначеному Законом №755 та ПКУ. При цьому не передбачено подання такими ФОП додаткових документів до контролюючих органів.
Одночасно пп. 16.1.10 ПКУ передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючим органам за місцем обліку такого платника про його ліквідацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).
Аналізуючи можливість проведення перевірок на підставі п.п.78.1.7 п. 78.1 статті 78 ПК України, суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533-1X, підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України було доповнено п.522, яким запроваджено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по 31.05.2020, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 цього Кодексу, й на цей же період зупинено перебіг строків давності, передбачених ст.102 ПК України.
В подальшоиу підпункт 52-2 було викладено в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020; із змінами, внесеними Законом № 591-IX від 13.05.2020, Законом № 786-IX від 14.07.2020, та установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:
- документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;
- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України;
- фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:
- обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;
- обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Слід також зазначити, що Законом № 2120-IX від 15.03.2022 зупинена дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX на період дії воєнного, надзвичайного стану.
Разом із тим, підрозділ 10 розділу XX ПК України було доповнено підпунктом 69-2, згідно із яким податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім:
а) камеральних перевірок;
б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів).
Згідно із п. 69.9 підрозділу 10 розділу XX ПК України для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:
- дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 та 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків;
- строків проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення за результатами камеральної перевірки, прийняття рішення за результатом її розгляду, нарахування пені;
- строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки та прийняття рішення за результатами їх розгляду, адміністративного арешту майна за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки;
- строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу.
При цьому, підпункт 78.1.7 пункту 78.1 ст. 78 ПК України встановлює, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: 78.1.7. розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
З огляду на досліджені норми податкового законодавства, податкову позапланову перевірку платника податків з підстав, визначених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, контролюючий орган мав право проводити за чинними нормами цього кодексу як на момент прийняття рішення про припинення діяльності, так і під час встановленого мораторію на проведення перевірок, запровадженого з метою запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також і під час дії воєнного стану.
З матеріалів справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 31.01.2018 про що свідчить запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності № 20650060008001104 від 31.01.2018, підстава: власне рішення.
Таким чином, Головне управління ДПС у м. Києві, починаючи з 31.01.2018 мало можливість провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 - платника податків.
З моменту закриття ФОП ОСОБА_1 - 31.01.2018 і до моменту винесення наказу № 17-п від 05.01.2021 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , пройшло понад три роки.
Відповідачем направлявся позивачу запит про надання первинних документів, проте відповідно вимог п. 44.1 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, не менше як 1095 днів з дня надання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи.
Отже, обов`язок зберігання первинних документів покладається на відповідача лише протягом 1095 днів. Враховуючи вищевикладене, саме дії ГУ ДПС призвели до того, що у Позивача був сплив обов`язок по зберіганню первинних документів.
Таким чином, податковий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі висновків викладених у акті документальної позапланової виїзної перевірки діяв необґрунтовано, у зв`язку з чим у суду наявні підстави прийти до висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги та наявність підстав для їх скасування.
З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті передчасно, без встановлення всіх обставин, що мають значення для їх прийняття.
В частині тверджень апелянта про неправомірне стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, та оскарження додаткового рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з вимогами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
02.09.2024 між Адвокатським бюро «Гончар та партнери» (далі - бюро), з однієї сторони та ОСОБА_1 (далі - клієнт/позивач), з іншої сторони, було укладено Договір №02/09 про надання правничої (правової) допомоги у відповідності до п.1.1. якого бюро зобов`язується надавати клієнту правничу (правову) допомогу в об`ємах та у строки, що передбачені цим Договором, а клієнт надавати бюро всі необхідні для виконання даного Договору матеріали, інформацію, документацію тощо, прийняти і оплатити надану правничу (правову) допомогу в розмірах, порядку і формах, передбачених цим Договором.
Згідно пункту 1.2. Договору, клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання:
Підпункт 1.2.1. Проаналізувати матеріали документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотриманням законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за періоди з 01.01.2017 по 31.01.2018 та з 27.09.2021 по 24.11.2021 (Акт, ППР, Податкові вимоги, Рішення ГУ ДПС у м. Києві та інші документи).
Підпункт 1.2.2. Надати консультацію Клієнту та рекомендації щодо правової позиції.
Підпункт 1.2.3. Підготувати позовну заяву до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування ППР від 21.03.2024, №№ 21794240207, 21811240207, 21886240207, 21885240207, 21881240207, Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.03.2024 № Ф-21817, Рішення про застосування штрафних санкцій від 21.03.2024 №21876240207, Податкової вимоги від 09.05.2024 №0011658-1306-2615, Рішення про опис майна у податкову заставу від 09.05.2024 №0011658-1306-2615, визнання незаконними бездіяльності та дій контролюючих органів з прийняття інших рішень.
Відповідно до пункту 3.1. Договору, вартість 1 години правничої допомоги становить - 2 000,00 грн. без ПДВ.
Пунктом 3.2. Договору, сторони домовилися, що вартість правничої допомоги передбаченої підпунктами 1.2.1. - 1.2.3. пункту 1.2. Договору становить:
- правовий аналіз матеріалів документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотриманням законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за періоди з 01.01.2017 по 31.01.2018 та з 27.09.2021 по 24.11.2021 (Акт, ПП рішення, Податкові вимоги, Рішення ГУ ДПС у м. Києві та інші документи) - 4 години робіт, вартість 8 000,00 грн. без ПДВ;
- надання консультації Клієнту та рекомендації щодо правової позиції - 1 година робіт вартість 2 000,00 грн. без ПДВ;
- підготовка позовної заяви до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування ППР від 21.03.2024, №№ 21794240207, 21811240207, 21886240207, 21885240207, 21881240207, Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.03.2024 № Ф-21817, Рішення про застосування штрафних санкцій від 21.03.2024 № 21876240207, Податкової вимоги від 09.05.2024 № 0011658-1306-2615, Рішення про опис майна у податкову заставу від 09.05.2024 № 0011658-1306-2615, визнання незаконними бездіяльності та дій контролюючих органів з прийняття інших рішень - 15 годин робіт, вартість 30 000,00 грн. без ПДВ.
Згідно пункту 3.4. Договору, виконані роботи оформлюються Актом надання послуг, який підписується Сторонами. Одностороння відмова від підписання Акту надання послуг не допускається. У разі не повернення Клієнтом підписаного Акту надання послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання, роботи вважаються такими, що прийняті.
04.09.2024 між бюро та клієнтом був підписаний Детальний опис робіт (надання послуг) по Договору №02/09 про надання правничої (правової) допомоги від 02.09.2024. 
05.09.2024 між сторонами був підписаний Акт надання послуг №52 на суму 40 000,00 грн. У відповідності до Акту надання послуг, Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.09.2024 №02/09 вбачається, що сторони погодили надані послуги та претензій одна до одної не мають.
02.10.2024 позивачем сплачено по Договору про надання правничої (правової) допомоги №02/09 від 02.09.2024 - 40000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 02.10.2024 про надходження суми 40000,00 грн.
До заяви позивачем додані письмові докази судових витрат:
1. Копія Договору №02/09 про надання правничої (правової) допомоги від 02.09.2024.
2. Копія Детального опису робіт (надання послуг) від 04.09.2024 по Договору №02/09 про надання правничої (правової) допомоги від 02.09.2024.
3. Копія Рахунку №52 від 05.09.2024.
4. Копія Акту надання послуг №52 від 05.09.2024 на суму 40 000,00 грн.
5. Копія квитанції від 02.10.2024 про надходження суми 40 000,00 грн.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. 
Колегія суддів погоджується з тим, що враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, обґрунтованим є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 30 000,00 грн, що є співмірним з обсягом наданої правничої допомоги під час розгляду справи в суді.
В контексті викладеного вище, судова колегія приходить висновку щодо наявності підстав для відшкодування на користь позивача судових витрат, що і було зроблено судом першої інстанції.
Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Перевіривши мотивування судових рішень та доводи апеляційних скарг, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи, а підстави для скасування спірних судових рішень - відсутні.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, 

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року та на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року та додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко 

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови складено 29.04.2026.