Справа № 396/845/26
Провадження № 2/396/1039/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

29.06.2026 року м. Новоукраїнка 
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: Цесельська О. С. 
за участю секретаря судового засідання: Кравченко І. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Новоукраїнка цивільну справу №396/845/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
ВСТАНОВИВ :

Поедставник ТОВ «Фінпром маркет» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Свій позов ТОВ "Фінпром Маркет" обґрунтовує тим, що між ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №6732351 від 12.10.2025 р., умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 360 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 321065, у порядку визначеному ст. 12 Законом України "Про електронну комерцію". 
Між ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" 25.02.2026 укладено договір факторингу №25/02/26, відповідно до якого ТОВ "Фінпром Маркет" перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №6732351 від 12.10.2025 р. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 20 370,00 грн., яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 25.02.2026 р. кредитодавець відступає фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників, включно до відповідача ОСОБА_1 в сумі 20 370,00 грн. з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за осоновною сумою боргу, 5 795,00 грн. заборгованість за відсотками, 1 725,00 грн. - заборгованість за комісією, 2 850,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою.
Ухвалою суду від 28.04.2026 р. справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребовано докази.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 01.05.2026 представник позивача Ткаченко Ю. О. подала через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти постановлення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця реєстрації, однак на адресу суду повернувся конверт із вкладенням з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзив до суду не надходив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, згоду представника позивача, суд, керуючись ст. 280 ЦПК України приходить до висновку про необхідність ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 12.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №6732351 умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 360 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 321065, у порядку визначеному ст. 12 Законом України "Про електронну комерцію". 
Між ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" 25.02.2026 укладено договір факторингу №25/02/26, відповідно до якого ТОВ "Фінпром Маркет" перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №6732351 від 12.10.2025 р. Однак відповідачка не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 20 370,00 грн., яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 25.02.2026 р. кредитодавець відступає фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників, включно до відповідача ОСОБА_1 в сумі 20 370,00 грн. з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за осоновною сумою боргу, 5 795,00 грн. заборгованість за відсотками, 1 725,00 грн. - заборгованість за комісією, 2 850,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою.
Згідно п.п. 2.2.1 договору, сума кредиту складає 10 000,00 грн., строк кредитування 360 днів. Розмір Першого обов`язкового платежу 4 575.00 грн. Період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. Дата сплати Першого обов`язкового платежу 10.11.2025. Комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 725.00 грн.).
Згідно п.п. 2.3.1. договору денна процентна ставка/день 0.998%.
Зазначений договір підписаний електронним підписом позичальника.
Згідно листа №25/02/26-33178 від 25.02.2026 р. підтверджено переказ коштів відповідачу за зазначеним кредитним договором на платіжну картку № НОМЕР_1 на суму 10 000,00 грн.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до
Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 1046, ч. 1 ст. 1047, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 12.10.2025 р. між відповідачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" з дотриманням наведених норм законодавства, було укладено договір позики, та відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами зазначеного договору та прийняв їх.
Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
В матеріалах справи відсутні докази оспорення ОСОБА_1 зазначеного договору позики.
Звертаючись із позовом до суду, ТОВ "Фінпром маркет" посилалося на те, що воно набуло права вимоги до відповідачки на підставі укладеного 25.02.2026 між ТОВ "Фінпром маркет" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договору факторингу №25/02/26.
Отже, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості 10 000,00 грн. - за основним боргом та 5 795,00 грн. - за відсотками.
Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача 1 725,00 грн. заборгованості за комісією та 2 850,00 грн. за пенею/неустойкою за зазначеним кредитним договором.
Але суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2ст. 625 ЦК. а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, з урахуванням положень Закону № 2120-1X, яким доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідних положень п. 6-1 Закону Україні «Про споживче кредитування», не підлягає стягненню неустойка, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення комісії, то суд виходить з наступного.
При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».
Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. В договорі встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
За наведених обставин вимога про стягнення 1 725,00 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту), яка хоча і погоджена з позичальником, але за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюютьсязаконом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2025 р. між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги. Матеріали справи містять детальний опис наданих послуг, згідно якого адвокат вивчила письмові документи та підготувала позовну заяву з додатками. Згідно акту-приймання передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги позивач сплатив за надану професійну правничу допомогу 4500 грн 00 коп., що підлягає стягненню з відповідача. Клопотань від відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 064 грн. 42 коп. (15 795,00 х 100 : 20 370,00 = 77,54 %, 2 662,40 х 77,54 % = 2 064 грн. 42 коп.).
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33) заборгованість за кредитним договором №6732351 від 12.10.2025 р. в розмірі 15 795,00, з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 795,00 грн. - сума заборгованості за процентами, судові витрати в розмірі 2 064,42 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справ. 
Суддя:     О. С. Цесельська