Справа №592/20734/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2135/26 	
Категорія - 68 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), 
суддів: Щербаченко М.В., Нестеренка М.В.,
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
у присутності:
відповідача – ОСОБА_1 
представника відповідача – адвоката Петрищева Олександра Олександровича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Пушкаренко Олександри Олександрівни
на додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2026 року (суддя Шияновська Т.В.), ухвалене у м. Суми, повний текст рішення виготовлено 17 березня 2026 року,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, 

в с т а н о в и в:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2026 року задоволено позов ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири та за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 45,8 кв. м, житловою площею 27,5 кв. м, по АДРЕСА_1 . 
Скасовано заходи забезпечення позову.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3996,64 грн судового збору. 
Повернуто ОСОБА_2 з державного бюджету 50% судового збору у розмірі 3335,04 грн.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, керуючись частиною першою статті 142 ЦПК України, повернув позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.
09 березня 2026 року представник позивача звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33 000 грн.
17 березня 2026 року представник відповідача подав заяву, в якій зазначив, що не погоджується з розміром витрат на професійну правничу допомогу, заявлених представником позивача, з підстав, викладених у заяві про зменшення розміру таких витрат від 20 січня 2026 року. Посилаючись на принципи співмірності та розумності, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт і фактично наданої правничої допомоги, представник відповідача вважав, що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Крім того, відповідно до заяви від 20 лютого 2026 року представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2026 року заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Пушкаренко О.О. задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із того, що заявлений стороною позивача розмір витрат не відповідає складності справи та обсягу фактично виконаних робіт, рішення у справі ухвалено на стадії підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачкою, а до складу заявлених витрат включено послуги, які не є необхідними для цілей розподілу судових витрат.
Із урахуванням характеру спору, обсягу наданої правничої допомоги, участі адвоката у двох судових засіданнях та заперечень представника відповідачки щодо розміру витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу та визначення їх у розмірі 7000 грн.
Щодо витрат відповідачки на правничу допомогу, то вони підтверджені договором, актом приймання-передачі послуг та доказами їх оплати на суму 7000 грн. Клопотання про зменшення зазначених витрат позивачем не заявлялося. Суд вважав такі витрати реальними, обґрунтованими та співмірними зі складністю справи й обсягом наданих послуг.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 – адвокат Пушкаренко О.О. оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі, посилаючись на порушення процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву та стягнути з відповідача 33 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу з позивача
Висновок суду про стягнення з позивача на користь відповідачки 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу суперечить вимогам статті 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі задоволення позову інші судові витрати покладаються на відповідача. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2026 року позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі. При цьому судом не встановлено жодної із передбачених законом підстав для покладення судових витрат на позивача, зокрема часткового задоволення позову, відмови у позові, відмови від позову, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, зловживання процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.
Наявність у відповідачки витрат на професійну правничу допомогу та їх документальне підтвердження саме по собі не є підставою для їх стягнення зі сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.
Щодо безпідставного зменшення розміру витрат на правничу допомогу
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги, акти приймання-передачі виконаних робіт та докази оплати послуг адвоката на загальну суму 33 000 грн. Поданими доказами підтверджено надання адвокатом комплексу правничої допомоги, зокрема формування правової позиції, збір та аналіз доказів, підготовку процесуальних документів та представництво інтересів позивача в суді.
Зменшуючи розмір витрат з 33 000 грн до 7000 грн, суд не навів належного обґрунтування, чому саме така сума відповідає критеріям співмірності та розумності, а також безпідставно виключив із розрахунку окремі види правничої допомоги, які охоплюються адвокатською діяльністю та були безпосередньо пов`язані з розглядом справи.
Крім того, відповідачкою не доведено неспівмірності заявлених витрат, хоча відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України саме на неї покладався обов`язок доказування таких обставин.
За таких обставин висновок суду про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 7000 грн є необґрунтованим, а заявлені до відшкодування витрати у сумі 33 000 грн є реальними, документально підтвердженими та підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Від представника ОСОБА_1 - адвоката Петрищєва О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Зазначає, що стягнення на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу є правомірним, оскільки при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати не лише результат розгляду справи, а й поведінку сторін, обґрунтованість та пропорційність витрат. Посилався на те, що відповідачка не заперечувала проти позову, надала належні докази вартості спірного майна, які були враховані судом, та понесла витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджений належними доказами і не оспорювався позивачем.
Вказує, що суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, оскільки під час розгляду справи представником відповідачки було подано заяву про зменшення таких витрат із наведенням доводів щодо їх неспівмірності. Вказував, що справа не була складною, відповідачка визнала позов, рішення ухвалено на стадії підготовчого провадження, адвокат позивача брав участь лише у двох нетривалих судових засіданнях, а частина заявлених послуг не була необхідною або належним чином підтвердженою.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Сторона позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: укладену між ОСОБА_2 та адвокатом Пушкаренко О.О. угоду про надання правничої допомоги від 11 листопада 2025 року; додаток № 1 до вказаної угоди від 11 листопад 2025 року, у якому сторони погодили вартість надання правничої допомоги клієнту щодо супроводу справи в суді першої інстанції у сумі 25 000 грн, за прибуття адвоката в кожне судове засідання та представлення інтересів клієнта - 4000 грн у суді першої інстанції в режимі відеоконференції; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Пушкаренко О.О.; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05 грудня 2025 року, у якому зазначено про надання наступних послуг: надання попередньої правової консультації, аналіз документів, аналіз діючого законодавства, підготовка та погодження правової позиції, збір необхідних матеріалів, підготовка та подання позовної заяви, представлення інтересів клієнта у судових засіданнях, загальною вартістю 25 000 грн; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 04 березня 2026 року, у якому зазначено про надання наступних послуг: надання попередньої правової консультації, аналіз документів, аналіз діючого законодавства, підготовка та погодження правової позиції, збір необхідних матеріалів, підготовка та подання позовної заяви, клопотання про призначення експертизи, заяви про усунення недоліків, уточненої позовної заяви, заяви про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, представлення інтересів клієнта у судових засіданнях 09 лютого 2026 року та 24 лютого 2026 року на загальну суму 33 000 грн; платіжну інструкцію № 1.396576657.1 від 11 листопада 2025 року на суму 25 000 грн.; платіжну інструкцію № 2.546883327.1 від 25 лютого 2026 року на суму 8000 грн.
У позовні заяві наявний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, які позивач поніс і які очікує понести, а також вимога про їх стягнення з відповідача. 
20 лютого 2026 року представник відповідача адвокат Петрищев О.О. звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн, надавши відповідні докази їх надання та оплати.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2026 року позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі. Вирішено питання розподілу судових витрат лише в частині судового збору.
09 березня 2026 року представник позивача звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33 000 грн, подавши додаткові докази таких судових витрат.
17 березня 2026 року представник відповідача подав заяву про незгоду із розміром заявлених стороною відповідача судових витрат. Посилаючись на принципи співмірності та розумності, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт і фактично наданої правничої допомоги, вважав можливим до відшкодування 5000 грн.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відповідності до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року заява №19336/04, § 268)).
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21);
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами тощо) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23).
Отже, Велика Палата Верховного Суду послідовно сформувала та дотримується підходу, за якого клопотання іншої сторони є обов`язковою передумовою для зменшення судом витрат на правничу допомогу лише в контексті критеріїв, наведених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Натомість критерії, окреслені в частині третій статті 141 ЦПК України, суд може застосувати і з власної ініціативи, незалежно від наявності клопотань іншої сторони.
Оцінка реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру здійснюється з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Оцінка суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Вказане відповідає позиції, наведеній у постанові Верховного Суду від 16 березня 2026 року у справі № 522/7662/23.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу професійної правничої допомоги та понесення ним витрат на її оплату в розмірі 33 000 грн. Разом із тим відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 137 ЦПК України суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на правничу допомогу, якщо їх розмір не відповідає критеріям співмірності, необхідності та розумності.
Як убачається з матеріалів справи, стороною відповідача під час розгляду справи було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу із наведенням доводів щодо їх неспівмірності. При вирішенні цього питання суд першої інстанції врахував характер спірних правовідносин, відсутність складності справи, визнання відповідачкою позову, ухвалення рішення на стадії підготовчого провадження, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт та участь представника позивача лише у двох нетривалих судових засіданнях.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу. Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до незгоди з оцінкою судом співмірності заявлених витрат та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Водночас колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2026 року позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі. При цьому судом не встановлено жодної з передбачених законом підстав для покладення судових витрат на позивача, зокрема часткового задоволення позову, відмови в позові, відмови від позову, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, зловживання процесуальними правами чи виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.
Сам по собі факт документального підтвердження відповідачкою понесених витрат на професійну правничу допомогу не є достатньою правовою підставою для їх стягнення зі сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.
Отже, суд першої інстанції неправильно застосував положення статті 141 ЦПК України, у зв`язку з чим додаткове рішення в цій частині підлягає скасуванню.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права (пункт 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 367-369, 374-376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Пушкаренко Олександри Олександрівни задовольнити частково.
Додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2026 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Петрищева Олександра Олександровича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційної суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена «18» червня 2026 року.

Головуючий -  	Д.В. Сізов	

Судді: М.В. Щербаченко 

М.В. Нестеренко