Єдиний унікальний номер 728/722/26 
Номер провадження 2/728/508/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Кирути Л.І.,

а також
прокурора – Москаленко С.М.,
позивача – не з`явився,
відповідача – не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури (вул. Овдіївська, буд. 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, код ЄДРПОУ 02910114), який діє в інтересах держави в особі Батуринської міської ради (вул. В.Ющенко, буд. 30, м. Батурин, 16512, ЄДРПОУ 04412354) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про витребування земельної ділянки, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.
1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також – Суд) від 31.03.2026 № 728/722/26 (провадження № 2/728/508/26) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та прийнято до розгляду позов першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури (далі також – Прокурор), який діє в інтересах держави в особі Батуринської міської ради (далі також – Позивач), до ОСОБА_1 (далі також – Відповідач), за змістом якого Позивач просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Батуринської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1, яка розташована у АДРЕСА_2 , та стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 328,00 грн та витрати у сумі 5 000,00 грн за розроблення схеми розташування земельних ділянок згідно з умовами договорів.
2. Згаданою ухвалою Суду також призначено проведення підготовчого засідання на 29.04.2026 о 10 год 00 хв у приміщенні Суду.
3. Крім того, ухвалою Суду від 31.03.2026 № 728/722/26 (провадження № 2-з/728/6/26) задоволено заяву першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури про забезпечення позову, який діє в інтересах держави в особі Батуринської міської ради, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки і накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га , яка належить ОСОБА_1 , а також заборонено державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га.
4. Ухвалою Суду від 29.04.2026 № 728/722/26 закрито підготовче провадження по справі, призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті на 26.05.2026 о 12 годині 00 хвилин. 
5. У призначене судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилися належним чином повідомлені Позивач та Відповідач, що, з урахуванням положень частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України), не перешкоджає розгляду справи по суті.
6. У судовому засіданні з розгляду справи по суті Суд, перейшовши до стадії ухвалення рішення, на підставі відповідних положень абзацу другого частини першої статті 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України) вирішив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення 05.06.2026 о 10 год 00 хв.

ІІ. Позиції учасників справи.
7. За змістом позовної заяви Прокурор вказує, що рішенням Батуринської міської ради “Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок” від 19.07.2019 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га для індивідуального садівництва в АДРЕСА_3 .
8. Згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для індивідуального садівництва по АДРЕСА_2 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 , в Державному земельному кадастрі 28.01.2020 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га для індивідуального садівництва сформована за рахунок земель запасу, які перебувають у комунальній власності Батуринської міської ради.
9. У подальшому, рішенням Батуринської міської ради “Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність” від 03.03.2020 Відповідачу затверджено проект землеустрою та надано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га для індивідуального садівництва по АДРЕСА_2 .
10. Відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461, площею 0,1 га, зареєстровано 11.03.2020 за ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.03.2020, індексний номер 51593536.
11. Водночас, окружною прокуратурою установлено, що вказана земельна ділянка частково сформована за рахунок земель водного фонду.
12. Так, за інформацією Деснянського басейнового управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України від 27.01.2025 № 92/3-1/ДС/25-25, земельна ділянка з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 розташована поблизу з водними об`єктами: озером з місцевою назвою “Вісімка” в басейні р.Сейм площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,8 тис. м куб. та озером з місцевою назвою “Вир” в басейні р. Сейм, площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,0 тис. м куб. Ширина прибережної захисної смуги вказаних водних об`єктів (озер) складає 100 метрів.
13. У свою чергу, ФОП ОСОБА_3 у ході робіт на місцевості визначено координати урізу води озера з місцевою назвою “Вир” в басейні р. Сейм та зовнішньої межі 100-метрової прибережної захисної смуги водного об`єкту, під час якої виконано їх співставлення (накладку) із координатами поворотних точок спірної земельної ділянки та виготовлено схему розташування земельної ділянки, відповідно до якої, площа перетину (накладки) земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 із прибережною захисною смугою озера з місцевою назвою “Вир” в басейні р. Сейм площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,0 тис. м куб., складає 100%.
14. Крім того, відповідно до інформації, наданої Батуринською міською радою, землевпорядна документація щодо встановлення прибережної захисної смуги озера з місцевою назвою “Вир” в басейні р. Сейм не розроблялася. 
15. Також, за результатом розгляду заяви окружної прокуратури про надання відомостей з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 від 06.03.2026 з реєстраційним номером ЗВ-9959554352026 відповідно до Закону України “Про Державний земельний кадастр”, Порядку ведення Державного земельного кадастру, ДЗК відмовлено в наданні витягу з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки з підстав відсутності (не розроблялась) технічної документації з НГО земель.
16. Прокурор стверджує, що відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24.06.2022 № 376 “Про затвердження усереднених показників нормативної грошової оцінки земель”, усередненні показники нормативної грошової оцінки земель на одиницю площі для земель водного фонду станом на 2026 рік становить 21 244 грн. Таким чином, вартість спірної земельної ділянки водного фонду площею 0,1 га становить 2 124,40 грн.
17. Також повідомив, що відсутність проектної документації щодо встановлення прибережної захисної смуги навколо водного об`єкту – озера з місцевою назвою “Вир” в басейні р. Сейм, не означає її відсутність за наявності встановлених законом розмірів, а саме відповідно до положень статті 60 Земельного кодексу України (далі також – ЗК України) та статті 88 Водного кодексу України (далі також – ВК України) – 100 м від урізу води.
18. Відповіно Прокурор вважає, що спірна земельна ділянка, яка передана у власність Відповідачу, площею 0,1 га, з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461, розташована у межах прибережної захисної смуги озера з місцевою назвою “Вир” в басейні р. Сейм, та підлягає витребуванню на користь держави в особі Батуринської міської ради із незаконного володіння ОСОБА_1 .
19. Також прокурор повідомив, що оскільки Відповідач набула право власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а не на підставі відплатного договору, то для вирішення спору про право власності на земельну ділянку підлягають застосуванню положення статті 387 Цивільного кодексу України (далі також – ЦК України).
20. На його переконання належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.
21. У даному випадку, добросовісність відповідача апріорі виключається, так як Відповідач не придбавала спірну земельну ділянку за відплатними договорами, а набула її на безоплатній основі згідно з рішеннями Батуринської міської ради.
22. Відповідач в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для земель водного фонду (стаття 4 Водного кодексу України) природних ознак (наявності об`єктів водного фонду) спірної земельної ділянки або, проявивши розумну обачність, міг і зобов`язаний був знати про те, що земельна ділянка водного фонду вибула з володіння держави з порушенням вимог закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у страві № 200/606/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
23. Крім того, на момент отримання у власність спірної земельної ділянки, відповідно до відкритих даних Державного земельного кадастру ОСОБА_1 могла пересвідчитись, що земельна ділянка з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 знаходилась поряд з водним об`єктом.
24. Як на правову підставу своїх вимог Прокурор посилається на положення частини першої статті 13 Конституції України, статті 172, 387, 388, 391, 396 ЦК України, статті 19, 22, 58, 59, 83, 84 ЗК України, статті 87, 88 ВК України, статті 1, 20, 50-54 Закону України “Про землеустрій”, статті 1, 2, 6, 10, 16, частину п`яту статті 60 Закону України “Про місцеве самоврядування” та статтю 23 Закону України ”Про прокуратуру”.
25. Крім того вважає, що до спірних відносин слід застосовувати пункти 1,4,5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 № 486.
26. Зокрема, положення статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України (в редакції, чинної на час передачі земельної ділянки у власність та, у подальшому, у відповідній редакції), визначають, що до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.
27. Статтями 83, 84 ЗК України визначено, що землі водного фонду перебувають у державній та комунальній власності та не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.
28. Згідно зі статтею 60 ЗК України, статтею 88 ВК України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 61-62 ЗК України та статтями 88-89 ВК України.
29. За положеннями статей 60 ЗК України, статті 88 ВК України, прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
30. Так, аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством.
31. Водночас, відсутність цього проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися, як відсутність самої прибережної захисної смуги та можливість до її встановлення передавати у приватну власність ділянки, що підпадають під нормативно визначену 100-метрову зону від урізу води
32. Таким чином, при наданні у власність чи користування земельних ділянок навколо водних об`єктів необхідно враховувати положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення меж, з урахуванням конкретної ситуації.
33. Окрім того, згадував, що на виконання вимог статті 23 Закону України ”Про прокуратуру” Ніжинською окружною прокуратурою направлено запит від 02.07.2025 № 52-77-4117 вих-25 щодо надання інформації про вжиті міською радою заходи за фактом протиправного набуття у власність ОСОБА_1 земельної ділянки водного фонду.
34. Зі змісту інформації Батуринської міської ради, наданої листами від 28.08.2025 та 06.10.2025, вбачається, що остання не вживала будь-яких заходів щодо повернення спірної земельної ділянки та не заперечує проти вжиття прокуратурою заходів представницького характеру у судовому порядку. 
35. Прокурор наголошує, що невжиття заходів до усунення наявних порушень, може призвести до погіршення природного стану водного об`єкту та прибережної захисної смуги, відтак бездіяльність позивача зумовлює настання невідворотних негативних наслідків 
36. Враховуючи викладене, Прокурор вважає, що набув право на представництво, оскільки уповноважений орган, Батуринська міська рада, незважаючи на очевидний характер порушення, не здійснювала належним чином захист інтересів держави та самостійно до суду з позовом не звернулася.
37. Відповідно, посилаючись на порушення інтересів Батуринської міської ради внаслідок протиправної передачі нею ж земельної ділянки водного фонду у власність ОСОБА_1 , наголошуючи на тому, що це негаторний позов, просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Батуринської міської ради (ЄДРПОУ 04412354) земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га, яка розташована АДРЕСА_2 , а також стягнути понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 328,00 грн та витрати у сумі 5 000,00 грн понесені за розроблення схеми розташування земельної ділянки згідно з договором.
38. Відповідач позовні вимоги не визнала у повному обсязі у зв`язку з чим подала відповідний відзив, у якому вказала, що рішенням Батуринської міської ради від 03.03.2020 їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 для індивідуального садівництва, де були сформовані межі та розміри такої ділянки на підставі технічної документації із землеустрою, що передбачено вимогами чинного законодавства. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 11.03.2020 державним реєстратором, що підтверджується рішенням від 13.03.2020 № 51593536.
39. Вказала, що звертаючись із цим позовом, Прокурор посилався на те, що належна їй земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100-метрову прибережну захисну смугу, що на її думку є передчасним висновком, та непідтвердженим належним чином.
40. Зазначила, що рішення Батуринської міської ради від 03.03.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічної документації із землеустрою, а також рішення від 03.03.2020 № 51593536, яким земельна ділянка з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 для індивідуального садівництва надана ОСОБА_1 у приватну власність не оскаржені та не скасовані.
41. Таким чином, для встановлення належності земельної ділянки до земель водного фонду недостатньо лише факту її розташування біля водного об`єкта. Водойми можуть бути розташовані на землях різних категорій, і саме знаходження водойми не може гарантувати належність земельної ділянки до земель водного фонду. Без координат поворотних точок прибережної захисної смуги неможливо встановити факт накладки земельної ділянки, належної відповідачу на землі водного фонду 
42. Окрім цього, зазначила, що спірна земельна ділянка знаходиться на дозволеній законом відстані від водного об`єкта, а зворотна обставина не підтверджується Позивачем у позовній заяві
43. Згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і заліснення), а також садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив, влаштування літніх таборів для худоби, будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Обєкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.
44. У пунктах 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 визначено, що у межах водоохоронних зон виділяються зелі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 ВК України. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, органами Держземагенства, а на території Автономної Республіки Крим – з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад.
45. Відповідно до статті 35 Закону України “Про землеустрій” інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель , що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням та ін. У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності, земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законодавством порядку
46. Згідно зі статтею 57 Закону України “Про землеустій” виконацями розробляється технічна документація.Такою землевпорядною документацією є технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.
47. У свою чергу ОСОБА_1 зазначила, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. За інформацією державного водних ресурсів (додаток до позовної заяви) водогосподарські паспорти озера “Вісімка” та озера “Вир” не виготовлялися.Також зазначено, що оновлення та уточнення даних в частині обліку поверхневих водних об`єктів проводиться в тестовому режимі щодо зазначених озер і робота не завершена, вважає, що висновки прокуратури є поспішні і не можуть опиратися на достовірні дані, оскільки немає жодного доказу, який би підтверджував порушення допустимої відстані розташування земельної ділянки до прибережної захисної смуги, тобто її ширину , тому Позивачем безпідставно та бездоказово спростовується розроблений сертифікованим інженером-землевпорядником та затверджений проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність Відповідача.
48. Вважає, що посилання Прокурора на реалізацію нею конституційного права на безоплатну приватизацію землі як недобросовісність, взагалі є недопустим.
49. Щодо вимог про стягнення на користь Чернігівської обласної прокуратури понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3 328,00 грн та витрати у сумі 5 000,00 грн понесених за розроблення схеми розташування земельної ділянки згідно договору, то Відповідач вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню.
50. В свою чергу зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести в зв`язку з розглядом справи складає 5 000 грн.
51. Прокурор скористався своїм правом на подання відповідь на відзив, згідно з якою останній вважає, що вказані у відзиві доводи Відповідача не спростовують твердження позовної заяви.
52. Крім того, зазначив, що вимога про визнання незаконним та скасування рішення Батуринської міської ради від 03.03.2020 “Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність” в частині затвердження проекту землеустрою та надання безоплатно у власність спірної земельної ділянки, не є ефективним способом захисту у даних правовідносинах, що серед іншого підтверджується висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (п. 39), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (п. 150).
53. Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (п. 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (п. 52), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (п. 109).
54. Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду наголошено, що під час розгляду даних спорів слід виходити з принципу jura novit curia – “суд знає закони” (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (п. 50), від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (п. 84), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (п. 101) та інші).
Незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, суд має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (п. 109)

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
55. У судовому засіданні встановлено, що рішенням № 20 двадцять дев`ятої сесії восьмого скликання Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області від 19.07.2019 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального садівництва в м.Батурин по ву.Набережна Бхмацького району Чернігівської області (а.с. 95).
56. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва гр. ОСОБА_1 на території АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1 га, виготовленого ФОП ОСОБА_2 (а.с. 78).
57. Рішенням № 23 тридцять четвертої сесії восьмого скликання Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області від 03.03.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 ділянку площею 0,1 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер 7420310300:01:000:0461 в АДРЕСА_2 (а.с. 96).
58. Згідно з відповіддю Деснянського басейнового управління водних ресурсів від 27.01.2025 № 92/3-1/ДС/25-25, наданою на запит Чернігівської обласної прокуратури від 21.01.2025 № 84/0/ДС-01/24-25, поблизу земельних ділянок, у тому числі з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461, розташовані водні об`єкти: озеро з місцевою назвою “Вісімка” в басейні р. Сейм площею водного дзеркала 1.8 га, об`ємом 45.8 тис. м. куб. та озеро з місцевою назвою “Вир” в басейні р.Сейм площею водного дзеркала 1.8 га, об`ємом 45.0 тис. м.куб.; відповідно, нормативна ширина прибережної захисної смуги для р. Сейм становить 50 м, для озера “Вісімка” та озера “Вир” – 100 м, водогосподарські паспорти озера “Вісімка” та озера “Вир”, відповідно до Порядку розроблення паспорта водного об`єкта, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 № 99, до Держводагенства та його територіального органу не надходили і не погоджувалися (а.с 26-27).
59. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461, площею 0,1 га, зареєстровано за ОСОБА_1 11.03.2020 (номер відомостей про речове право: 466946338) (а.с. 93).
60. Згідно з поземельною книгою, яка відкрита 28.01.2020 на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461, відповідно до запису від 28.01.2020 № 001, ділянка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови; код виду цільового призначення: 01.05 Для індивідуального садівництва, площа 0,1000 га, державна реєстрація її в Державному земельному кадастрі була проведена державним кадастровим реєстратором на підставі документації із землеустрою, розробленої ФОП ОСОБА_2 ; опис меж земельної ділянки: від А до Б – вул.Набережна від Б до А – землі комунальної власності (територія Батуринської м/р) 7420310300:01:000:0461; координати поворотних точок меж земельної ділянки: 1) 2- відстань 40,00 м, Х-5680543.228 Y-4328041.591; 2) 5-відстань 25,00 м, Х-5680556.065 Y-4328079.476; 3) 6- відстань 40,00 м, Х-5680532.387 Y-4328087.499; 4) 3- відстань 25,00 м, Х-5680519.551 Y-4328049.614; відповідно до запису від 16.03.2020 № 003 власником земельної ділянки є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 11.03.2020, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 35914994, орган державної реєстрації Бахмацька районна державна адміністрація, із внесенням змін 16.03.2020 на підставі отримання інформації в порядку інформаційної взаємодії(а.с.31-77) .
61. Відповідно до повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № РВ-7400190912026 за результатом розгляду заяви окружної прокуратури про надання відомостей з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 від 06.03.2026 з реєстраційним номером ЗВ-9959554352026 відповідно до Закону України “Про Державний земельний кадастр”, Порядку ведення Державного земельного кадастру, ДЗК відмовлено в наданні витягу з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки з підстав відсутності (не розроблялась) технічної документації з НГО земель (а.с. 109).
62. Згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 7-28-0.221-7502-26 від 27.01.2026 усереднені показники нормативної грошової оцінки земель на одиницю площі затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24.06.2022 № 376 “Про затвердження усереднених показників нормативної грошової оцінки земель”, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13 липня 2022 року за № 771/38107 усередненні показники нормативної грошової оцінки земель на одиницю площі для земель водного фонду станом на 1 січня 2026 рік становить 21 244 грн.
63. Виходячи з відповіді Батуринської міської ради на лист Ніжинської окружної прокуратури від 05.03.2026 за № 52-72-1446 вих-26 проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг, якою б визначались межі прибережних захисних смуг водних об`єктів, а саме озера “Вісімка” та озера “Вир” Батуринською міською радою не розроблялися та не затверджувалися (а.с. 28-30).
64. В порядку частини четвертої статті 23 Закону України “Про прокуратуру” Ніжинська окружна прокуратура звернулася до Батуринської міської ради з запитом про те, чи буде скеровано позов в інтересах держави в особі Батуринської міської ради до ОСОБА_1 про витребування з незаконного володіння останньої на користь держави земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га, яка знаходяться на території Батуринської територіальної громади (а.с. 113-115).
65. Виходячи з відповіді на вищевказаний запит прокуратури, Батуринська міська рада у листі від 06.10.2025 № 13-07/913 повідомила, що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією, рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також рішення про затвердження відповідної документації пиймається виключно колегіально на пленарному засіданні сесії міської ради, в разі наявності достатніх підставв частині витребування земельних ділянок Батуринська міська рада не заперечувала щодо представництва Ніжинською окружною прокуратурою її інтересів в суді (а.с. 117-118).
66. В свою чергу 15.07.2025 між Чернігівською обласною прокуратурою та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір № 37/25 за умовами якого ФОП ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання виконати роботи по виконанню дослідження з визначення поворотних точок меж земельної ділянки водного фонду, яка знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної межі (а.с. 105-108).
67. До вказаних договорів додано схеми розташування земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461, відносно землі водного призначення та каталог координат окружної межі земельної ділянки водного фонду, які знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461та має координати: № 1 межа Б координати: Х-5680543,228, Y-4328041,591; № 2 координати: Х-5680556,065, Y-4328079,476; № 3 координати: Х-5680532,387, Y-4328087,499; № 4 межа А координати: Х-5680519,551, Y-4328049,614; №5 координати: Х-5680543,228, Y-4328041,591 (а.с. 101-104).

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
68. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
69. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
70. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
71. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування – спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
72. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
73. Окрім того, Суд нагадує, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: “баланс імовірностей” (balance of probabilities) або “перевага доказів” (preponderance of the evidence); “наявність чітких та переконливих доказів” (clear and convincing evidence) і “поза розумним сумнівом” (beyond reasonable doubt).
74. Європейський суд з прав людини (далі також – ЄСПЛ) у рішенні “Джей.Кей. та інші проти Швеції” (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) наголошує, що стандарт “балансу ймовірностей” притаманний саме цивільним справам.
75. Також цей стандарт доказування згадується ЄСПЛ у справі “Бендерський проти України” (BENDERSKIY v. UKRAINE) і полягає у тому, що для Суду, аби визнати певну подію такою, яка відбулася, достатньо дійти висновку про те, що з урахування усіх доказів вірогідність існування такої події є більшою за не існування.

Щодо суб`єкта звернення до суду.
76. У відповідності до положень частини 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
77. Аналізуючи вказані положення законодавства Суд вважає, що Прокурор зобов`язаний довести наступну сукупність обставин:
1) порушення або загроза порушення інтересів держави;
2) наявність або відсутність органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах;
3) у випадку наявності такого органу – факт нездійснення ним або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
78. Необхідність здійснення такого аналізу зумовлена різними правовими наслідками для прокурора, які передбачено процесуальним законодавством.
79. Так, згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
80. При цьому, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
81. Суд наголошує, що у рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) “Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону” щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
82. Європейський Суд з прав людини також неодноразово звертав увагу, що участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін є обставиною, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі і його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (пункт 27 рішення у справі “Ф.В. проти Франції” (F.W. v. France) від 31.03.2005).
83. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття “інтерес держави”.
84. У рішенні Конституційного Суду України у справі від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття “інтереси держави” висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
85. Визначаючи підстави для звернення до Суду у цій справі, Прокурор зазначав, що земельна ділянка водного фонду під виглядом землі для індивідуального садівництва фактично вибула з управління Батуринської міської ради, що унеможливлює її охорону і належне обслуговування як об`єкту підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання.
86. Батуринською міською радою листами від 18.08.2025 № 13-07/791 та 06.10.2025 № 13-07/913 поінформовано про можливість пред`явлення позову органами прокуратури.
87. Суд має зазначити, що “не здійснення захисту” має проявлятися в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень — він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. “Здійснення захисту неналежним чином” виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. “Неналежність” захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
88. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначила, що, звертаючись до компетентного органу перед пред`явленням позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
89. На переконання Суду викладене означає, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує лише субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта, який всупереч вимог закону не здійснює захист державних інтересів або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду, йому не можуть бути “делегованими” повноваження іншого органу щодо звернення до суду .
90. У цьому контексті Суд погоджується з твердженнями Прокурора, що ним визначено конкретний державний інтерес, який підлягає захисту – правильне застосування земельного та водного законодавства та охорона водних ресурсів як національного багатства, а також доведено бездіяльність Позивача щодо захисту порушеного права.

Щодо наявності порушеного права та обраного способу захисту.
91. Суд погоджується з твердженнями прокурора, про те, що згідно з частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.
92. До земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.
93. Законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.
94. Відповідно до статті 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.
95. Подібні за змістом правові положення закріплено і частиною четвертою статті 84 ЗК України, згідно з якою землі водного фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.
96. Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України, згідно з якими громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).
Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.
97. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).
98. Тобто землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки)і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.
99. Відповідно до статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60, 62 ЗК України та статтями 1, 88, 90 ВК України.
100. Згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів; для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.
101. Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів.
102. Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.
103. У цій справі спір виник стосовно виділення земельної ділянки у приватну власність у межах прибережної захисної смуги озера з місцевою назвою “Вир” в басейні р. Сейм поблизу м. Батурин Ніжинського району Чернігівської області.
104. Згідно із частинами шостою-восьмою статті 88 ВК України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.Проєкти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.
105. Відповідно до частини третьої статті 60 ЗК України прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.
106. Законодавством визначено порядок розроблення, погодження та затвердження проєкту визначення розмірів і меж водоохоронних зон, у межах яких виділяються землі прибережних захисних смуг.
107. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 87 ВК України).
108. Згідно з пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 (далі – Порядок; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Порядок встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них. У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 ВК України. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проєктом на основі нормативно-технічної документації. Проєкти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держгеокадастру, а на території Автономної Республіки Крим – з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад.
109. Пунктом 10 Порядку передбачено, що на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.
110. Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку, з урахуванням конкретної ситуації.
111. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що межі прибережної захисної смуги у межах населених пунктів визначаються з урахуванням будь-якої містобудівної документації у цій сфері. У разі відсутності належної землевпорядної документації меж прибережних захисних смуг (не лише проєкту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги) враховуються нормативні розміри прибережних захисних смуг, установлені статтею 88 ВК України, та орієнтовні розміри і межі водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку.
112. Така правова позиція сформована Верховним Судом України (постанови від 21 травня 2014 року у справі № 6-16цс14, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-155цс14, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-175цс14, від 10 червня 2015 року у справі № 6-162цс15, від 01 липня 2015 року у справі № 6-523цс15 й безліч інших), продовжила існувати у практиці Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц, провадження№ 14-71цс18; від14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13, провадження № 14-452цс18 та інші), та від неї не відступала Велика Палата Верховного Суду.
113. Аналогічні висновки про те, що прибережні захисні смуги визначаються з урахуванням містобудівної документації та виходячи з конкретних умов забудови, які склалися на місцевості, викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), та постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 330/1629/18 (провадження № 61-16934св19).
114. У цій справі встановлено відсутність проєкту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги озера з місцевою назвою “Вир” в басейні р. Сейм поблизу м. Батурин Ніжинського району Чернігівської області.
115. Суд нагадує, що містобудівна документація – це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. Різновидом містобудівної документації є: генеральний план населеного пункту – містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; план зонування території (зонінг) – містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (стаття 1 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011№ 3038-VI).
116. Відповідно до частини десятої статті 17 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011№ 3038-VI генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.
117. Згідно з пунктом 42 частини першої статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питанняпро затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.
118. Враховуючи, що сторонами не надано генеральний план міста Батурина Ніжинського району Чернігівської області, Суд приходить до висновку, що при наданні Відповідачу земельної ділянки за відсутності проєкту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги та належно затвердженої містобудівної документації необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України.
119. У той же час Суд зазначає, що відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
120. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)).
121. Обраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами.
122. У доктрині цивільного права всі способи захисту прийнято поділяти на декілька груп залежно від того, які відносини склалися між сторонами спору. З огляду на це найчастіше їх поділяють на речові та зобов`язально-правові.
123. За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовують, якщо сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником (володільцем) майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Але якщо сторони не перебували в договірних відносинах одна з одною, власник (володілець) майна може використовувати речово-правові способи захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).
124. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Такі способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
125. При цьому Суд нагадує, що віндикаційні і негаторні позови (вимоги) є взаємовиключними, а тому, на його переконання, в одній позовній заяві з одних і тих же підстав не можуть об`єднані різні за своєю правовою природою вимоги, зокрема – усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом її витребування з незаконного володіння.
126. Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи рішення суді нижчих інстанцій неодноразово зазначила, що ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою.
127. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (див. серед іншого постанову ВП ВС від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
126. Відтак, Верховним Судом сформульовано позицію, що як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на земельні ділянки водного фонду з порушенням вимог Земельного і Водного кодексів, є порушенням права власності держави чи відповідної територіальної громади, яке не пов`язане з позбавленням володіння, а тому належним (ефективним) способом захисту прав власника у такому випадку є негаторний позов, тобто позов про усунення перешкод, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.
127. При цьому Суд відмічає, що позивач або інша особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту, і спосіб такого захисту, а завданням суду є визначення обґрунтованість підстав звернення за результатами розгляду позову та застосування ефективного захисту порушеного права.
128. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
129. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)).
130. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення – гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
131. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
132. З урахуванням викладених мотивів, оцінивши надані докази як окремо, так і сукупному взаємозв`язку. Суд приходить до висновку щодо необхідності відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

V. Інші процесуальні питання, пов`язані з ухваленням рішення.
133. Ухвалою Бахмацького районного суду від 31.03.2026 № 728/722/26 (провадження № 2-з/728/6/26) задоволено заяву першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури про забезпечення позову, який діє в інтересах держави в особі Батуринської міської ради, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки і накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га , яка належить ОСОБА_1 , а також заборонено державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га.
134. Положеннями частини дев`ятої статті 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
135. За таких обставин, Суд доходить висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

VІ. Розподіл судових витрат.
136. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
137. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
138.З урахуванням прийнятого рішення, Суд доходить висновку, що судові витрати слід залишити за Прокурором.
139. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд, –
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні позову першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Батуринської міської ради до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1, яка розташована у АДРЕСА_2 – відмовити у повному обсязі.
2. Скасувати заходи забезпечення позову, які застосовані згідно з ухвалою Бахмацького районного суду від 31.03.2026 № 728/722/26 (провадження № 2-з/728/6/26) у виді арешту земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га, які належать ОСОБА_1 , та заборони державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0461 площею 0,1 га.
3. Судові витрати залишити за Прокурором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб: перший заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури, адреса місцезнаходження: вул. Овдіївська, буд. 2, м. Ніжин, Чернігівська область, індекс 16600, код ЄДРПОУ 02910114.

Позивач: Батуринська міська рада, адреса місцезнаходження: вул. В.Ющенка, буд. 30, м. Батурин, Ніжинський район, Чернігівська область, індекс 16512, код ЄДРПОУ 04412354.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

Суддя Є.М. Сороколіт