КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи 753/9479/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9861/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Маркєлова В.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд в складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Осіповим Олександром Андрійовичем, на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, 

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 753/9479/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.12.2025 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. Задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Визнано автомобіль марки Mercedes-Benz, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю сторін, набутим під час шлюбу, який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_1 .
Припинено право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Mercedes-Benz, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки Mercedes-Benz, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : різницю між половиною ринкової вартості автомобіля марки Mitsubishi ASX, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_3 , та половиною ринкової вартості автомобіля марки Mercedes-Benz, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 140210 грн. 50 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 6500 грн. 00 коп., разом до стягнення 146710 грн. 50 коп.
30.12.2025 представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у загальному розмірі 77507 грн. 71 коп., з яких: 69000 грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу; 6500 грн. 00 коп. - нерозподілена частина витрат на проведення судових експертиз; 2007 грн. 71 коп. - судовий збір за подання зустрічного позову та апеляційної скарги.
28.01.2026 до суду надійшли заперечення відповідачки на заяву про розподіл судових витрат (клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу), в яких вона просила відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2026 заяву представника позивача (за первісним позовом) адвоката Осіпова О.А. про ухвалення додаткового рішення у справі № 753/9479/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Осіпова О.А. судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30500,00 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 605,60 грн., разом - 31105,60 грн. (т. 4, а.с. 123-140).
В апеляційній скарзі на додаткове рішення, представник позивача ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить:
- скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру та порядку розподілу судових витрат;
- врахувати при вирішенні питання про розподіл судових витрат процесуальну поведінку сторін та наслідки допущених судом першої інстанції порушень;
- ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву апелянта про розподіл судових витрат у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у загальному розмірі 77507,71 грн., у зв'язку з фактичним повним задоволенням позовних вимог апелянта, у тому числі: 69000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу; 6500,00 грн. - нерозподілена частина витрат на проведення судових експертиз; 2007,71 грн. - судовий збір за подання зустрічного позову та апеляційної скарги.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що визнавши належність, допустимість та достовірність доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 69000 грн., суд водночас вдався до їх самовільного зменшення до 30000 грн. за відсутності заперечень відповідачки, що, у свою чергу, є прямим порушенням судової практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.
Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд поклав обов`язок зі сплати витрат на професійну правничу допомогу безпосередньо на користь адвоката, а не апелянта, що також свідчить про неправильне застосування норм процесуального права.
Вважає, що суд не мав права оцінювати обсяг та тривалість наданої правничої допомоги як "зайві", якщо відповідні процесуальні дії були обумовлені порушеннями самого суду та поведінкою іншої сторони процесу.
Однак, суд першої інстанції, оцінюючи співмірність витрат на правничу допомогу, виходив із абстрактного уявлення про "простоту" справи та можливість її швидкого розгляду, повністю проігнорувавши фактичний перебіг судового процесу.
Також, вказує, що суд при ухваленні додаткового рішення застосував принцип пропорційності, виходячи з формального висновку про нібито часткове задоволення позову.
Разом з тим, пропорційний розподіл судових витрат можливий лише за наявності реального часткового виграшу сторін, чого у даній справі не було, оскільки вимоги відповідачки взагалі не задоволені (т. 4, а.с. 147-151).
11.05.2026 до суду надійшов відзив відповідачки на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення - без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, розгляд заяви здійснюється без виклику сторін.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.12.2025 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. Задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Визнано автомобіль марки Mercedes-Benz, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю сторін, набутим під час шлюбу, який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_1 .
Припинено право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Mercedes-Benz, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки Mercedes-Benz, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : різницю між половиною ринкової вартості автомобіля марки Mitsubishi ASX, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_3 , та половиною ринкової вартості автомобіля марки Mercedes-Benz, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 140210 грн. 50 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 6500 грн. 00 коп., разом до стягнення 146710 грн. 50 коп.
30.12.2025, тобто тобто в межах строку визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України,представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у загальному розмірі 77507 грн. 71 коп., з яких: 69000 грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу; 6500 грн. 00 коп. - нерозподілена частина витрат на проведення судових експертиз; 2007 грн. 71 коп. - судовий збір за подання зустрічного позову та апеляційної скарги.
При цьому, на підтвердження понесення у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано до суду наступні докази: 
- копія договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024;
- копія додаткової угоди від 19.06.2024 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024;
- копія розрахунку адвокатом вартості замовлених юридичних послуг від 19.06.2024;
- копія акта прийому-передачі грошей (суми гонорару) від 19.06.2024 до розрахунку адвокатом вартості юридичних послуг від 19.06.2024 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024 та до додаткової угоди від 19.06.2024;
- копія розрахунку адвокатом замовлених юридичних послуг від 07.10.2024;
- копія акта прийому-передачі грошей (суми гонорару) до розрахунку адвокатом вартості юридичних послуг від 07.10.2024 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024 та до додаткової угоди від 19.06.2024;
- копія розрахунку адвокатом вартості замовлених юридичних послуг від 24.11.2025;
- копія акта прийому-передачі грошей (суми гонорару) від 24.11.2025 до розрахунку адвокатом вартості юридичних послуг від 24.11.2025.
Згідно з договором про надання правничої допомоги від 19.06.2024, який укладено між Адвокатським бюро Олександра Осіпова, в особі керуючого - адвоката Осіпова Олександра Андрійовича та ОСОБА_1 , предметом договору є: надання клієнту правничої допомоги, що полягає у представництві та у захисті його інтересів, а клієнт повинен виплатити адвокату гонорар. Погоджений перелік замовлених юридичних послуг оформляється розрахунком їх вартості, складеним в порядку, встановленому Додатковою угодою до цього Договору. Сторони погодили, що відсутні обмеження виконавця, встановлені цим договором.
Згідно з додатковою угодою від 19.06.2024 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024, яка укладена між Адвокатським бюро Олександра Осіпова, в особі керуючого - адвоката Осіпова Олександра Андрійовича та ОСОБА_1 , сторони погодили наступне:
Гонорар обчислюється за тарифами адвоката. Гонорар за погодинною тарифікацією обчислюється з врахуванням норм Закону «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (мінімальна вартість однієї години, що витрачає адвокат - не менше 40% прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та норм часу, що встановлені Порядком оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затверджених постановою КМУ № 465.
Розрахунок вартості послуг адвоката.
Для розрахунку встановлена вартість однієї години - 1 500,00 грн.
Застосування коефіцієнтів: за надання послуги в нічний час, вихідний, святковий чи неробочий день застосовується коефіцієнт - х 1,5.
Підставою для сплати гонорару є письмовий розрахунок адвокатом юридичної послуги.
Оплата здійснюється шляхом 100% передоплати за конкретну послугу після отримання від адвоката розрахунку.
Оплата гонорару здійснюється шляхом 100% передоплати за конкретно визначену послугу згідно розрахунку адвоката в готівковій формі, що оформлюється актом прийому-передачі коштів.
Згідно з розрахунком адвокатом вартості замовлених юридичних послуг від 19.06.2024 клієнт замовив виконавцю наступні юридичні послуги:
- консультація;
- ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 753/9479/24, що розглядається Дарницьким районним судом м. Києва за позовом ОСОБА_5 з первісним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, набутим за час шлюбу;
- підготовка заяви про проведення судової експертизи з оцінки спірного майна у справі № 753/9479/24 та юридичне супроводження і забезпечення її проведення;
- підготовка зустрічної позовної заяви до Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/9479/24;
- участь у першому судовому засіданні в Дарницькому районному суді м. Києва у справі № 753/9476/24 на 05.08.2024 о 14.30 год.
Згідно з актом прийому-передачі грошей (суми гонорару) від 19.06.2024 до розрахунку адвокатом вартості юридичних послуг від 19.06.2024 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024 та до додаткової угоди від 19.06.2024 за замовлені послуги клієнт передав адвокату, а адвокат прийняв від клієнта суму гонорару в розмірі 39 000,00 грн.
Згідно з розрахунком адвокатом вартості замовлених юридичних послуг від 07.10.2024 клієнт замовив виконавцю наступні юридичні послуги: підготовка та подання апеляційної скарги від 02.10.2024 та доповнень до неї від 07.10.2024 на ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2024 та від 04.10.2024 у справі № 753/9479/24.
Згідно з актом прийому-передачі грошей (суми гонорару) від 07.10.2024 до розрахунку адвокатом вартості юридичних послуг від 07.10.2024 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024 та до додаткової угоди від 19.06.2024 за замовлені послуги клієнт передав адвокату, а адвокат прийняв від клієнта суму гонорару в розмірі 12 000,00 грн.
Згідно з актом прийому-передачі грошей (суми гонорару) від 24.11.2025 до розрахунку адвокатом вартості юридичних послуг від 24.11.2025 за замовлені послуги клієнт передав, а адвокат прийняв від клієнта суму гонорару в розмірі 18 000,00 грн.
Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що стороною позивача документально підтверджено розмір понесених судові витрати на правничу допомогу адвоката на суму 69 000,00 грн.
Так, згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.
Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07.07.2021 в справі № 910/12876/19.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 в справі № 922/2685/19.
Таким чином, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі, з урахуванням заперечень відповідачки щодо заяви про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зменшення заявлених до стягнення витрат та стягнення з відповідачки на користь позивача витрат за надання правової допомоги в сумі 30500 грн. 00 коп., з яких:
-  підготовка та подання зустрічного позову, (за своєю суттю охоплює надання таких послуг, як консультація та ознайомлення з матеріалами справи) - 6 000,00 грн.;
- підготовка заяви про проведення експертизи з оцінки спірного майна (зазначена послуга є правничою допомогою, яка включає підготовку до справи) - 6 000,00 грн.;
- участь у підготовчому судовому засіданні 05.08.2024 (тривалість підготовчого судового засідання з 14 год. 55 хв. до 15 год. 23 хв.) - 1 500,00 грн. (вартість однієї години за умовами додаткової угоди від 19.06.2024 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024);
- підготовка та подання апеляційної скарги, доповнень до скарги, на ухвали Дарницького районного суду від 17.09.2024 та від 04.10.2024, за наслідками розгляду якої апеляційну скаргу адвоката Осіпова Олександра Андрійовича задоволено частково (Апеляційне провадження в частині оскарження ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2024 закрито; ухвалу Дарницького районного суду м. Києві від 04.10.2024 скасовано та направлено для продовження розгляду до того ж суду) - 6 000,00 грн.;
- підготовка та подання клопотань про витребування доказів (задоволені частково) - 6 000,00 грн.;
- підготовка та подання заяви про уточнення анкетних даних відповідачки (за первісним позовом) - 3 000,00 грн.;
- підготовка інших заяв з процесуальних питань - 2 000,00 грн, оскільки витрати в такому розмірі є співмірними і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
Посилання апелянта на те, що суд безпідставно зменшив розмір витрат за відсутності відповідних заперечень відповідачки щодо заявленого до стягнення розміру витрат, колегія суддів відхиляє, адже, як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою було подано до суду заперечення щодо заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, які, окрім іншого, були враховані судом при зменшенні витрат до 30500 грн. 00 коп.
Більш того, слід зауважити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд обгрунтовано виходив з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи.
Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 в справі № 922/2685/19.
Також, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, суд має оцінювати судові витрати, які виникли лише між адвокатом і клієнтом, і не можуть зобов`язувати суд, який повинен оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
Посилання апелянта на неправильне застосування судом першої інстанції принципу пропорційності при розподілі заявлених до стягнення витрат колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
У постанові Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 569/4484/22 про поділ майна подружжя Верховний Суд підкреслив, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Тобто, якщо частки сторін у майні визнані рівними, то і витрати мають розподілятися рівномірно.
У постанові Верховного Суду від 15.05.2024 у справі № 756/11904/19 зазначено, що у справах про поділ майна, де фактично відбувається трансформація спільної сумісної власності у спільну часткову, суд має ретельно оцінювати "пропорційність".
Отже, оскільки у даній справі відбулося взаємне задоволення вимог (первісного та зустрічного позову), суд першої інстанції при розподілі витрат обгрунтовано виходив з того, що такі витрати мають бути розподілені пропорційно до задоволених вимог сторін.
Також, як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції здійснив розподіл витрат на проведення судових експертиз у загальному розмірі 13000 грн. 00 коп. та поклав ці витрати на обох сторін порівну - пропорційно розмірі задоволених вимог.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про відсутність підстав для їх повторного розподілу.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача просив розподілити між сторонами у справі судовий збір у розмірі 2007 грн. 71 коп. (судовий збір за подання позову та судовий збір за подання апеляційної скарги).
У свою чергу, як вірно зазначив суд першої інстанції, підстави для перерозподілу судового збору за подання ОСОБА_1 позову в цій справі відсутні, оскільки суд, ухвалюючи рішення у справі розподілив судовий збір - залишив судовий збір за сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстави для перерозподілу судового збору, який стягнутий рішенням суду у цій справі, у зв`язку з виникненням у заявника ( ОСОБА_1 ) пільг, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», і які були відсутні на момент вчинення таких процесуальних дій - подання зустрічного позову (13.08.2024) та апеляційної скарги (02.10.2024), - що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 , яке було видано Кадровим центром ЗСУ 26.02.2024, - відсутні, оскільки право на звільнення від сплати судового збору у ОСОБА_1 виникло 26.02.2024, тобто після ухвалення судом рішення по суті спору.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд поклав обов`язок зі сплати витрат на професійну правничу допомогу безпосередньо на користь адвоката, а не апелянта, не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення, оскільки указане є нічим іншим як опискою, для виправлення якої позивач може звернутися з відповідною заявою до суду першої інстанції у порядку, визначеному ст. 269 ЦПК України.
З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянтів щодо незаконності оскаржуваного додаткового рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом додаткового рішення.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткового рішення суду - без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Осіповим Олександром Андрійовичем, - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова