Єдиний унікальний номер 728/968/26 
Номер провадження 3/728/434/26 

П О С Т А Н О В А

27 квітня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Городище Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебував на посаді директора Державного підприємства “Дослідне господарство Агрофірма “Надія” Інституту аграрних наук України” до 22.08.2022,
за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також – КУпАП),
В С Т А Н О В И В:
до Бахмацького районного суду (далі також – Суд) 23.04.2026 надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 04.08.2025 № 335/2025, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги фінансового контролю, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами частини першої статті 172-6 КУпАП.
При підготовці справи до розгляду в порядку статті 278 КУпАП встановлено, що ця справа не належить до юрисдикції Суду, з огляду на таке.
Так, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
При цьому Суд звертає увагу, що за змістом положень статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також – Конвенція), ратифікованої Законом України “Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції” від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У згаданому контексті слід відмітити, що поняття “кримінальне обвинувачення” має “автономне” значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (“Блохін проти Росії” (Blokhin v. Russia) [ВП], § 179; “Адольф проти Австрії” (Adolf v. Austria), § 30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення “кримінального” характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке “обвинувачення”.
Зокрема, у § 49 справи “Озтюрк проти Німеччини” Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.
Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні у справі “Енгель та інші проти Нідерландів” (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.
Застосовуючи згадані критерії до адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, можна дійти обґрунтованого висновку, що стосовно таких правопорушень діє кримінально-процесуальний аспект статті 6 Конвенції.
Підпункт а) частини третьої статті 6 Конвенції вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти “обвинувачення” зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (“Пелісьє та Сассі проти Франції” (Pelissier and Sassi v. France) [ВП], § 51; “Камасінський проти Австрії” (Kamasinski v. Austria), § 79).
Конвенційні норми визнають за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про “причину” обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про “характер” обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (“Матточча проти Італії” (Mattoccia v. Italy), § 59; “Пенев проти Болгарії” (Penev v. Bulgaria), §§ 33 і 42).
При цьому місце вчинення адміністративного правопорушення належить до ознак його об`єктивної сторони, що підлягає встановленню уповноваженою особою під час складання відповідного протоколу і перевірці під час розгляду справи про притягнення до адміністративної справи, зокрема й судового розгляду.
Так, склавши протокол від 04.08.2025 № 335/2025, уповноважена особа визначила місцем вчинення адміністративного правопорушення – селище Перехрестівка, Роменський район Сумська область, що належить до територіальної юрисдикції Роменського міськрайонного суду Сумської області.
Суд нагадує, що відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.
Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
При цьому виходячи із загальних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України, Суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача та у будь-який спосіб виправляти виявлені недоліки, зокрема змінювати чи доповнювати обвинувачення.
Також за загальним правилом, встановленим положеннями статті 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
При цьому слід звернути увагу на те, що стаття 284 КУпАП містить лише три види постанов у справах про адміністративні правопорушення і серед них відсутні постанови про направлення справи на розгляд за підсудністю, чи то направлення справи до іншого органу, який уповноважений розглядати справу чи то повернення справи для належного оформлення. Однак три види постанов передбачених статті 284 КУпАП ухвалюються виключно за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
До такого висновку можна дійти проаналізувавши в свій сукупності частини першої статті 283 та статті 284 КУпАП, згідно з якими лише розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка може бути трьох видів: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП та про закриття справи.
У той же час, постановами про направлення справи за підсудністю, на розгляд до іншого органу чи повернення для належного оформлення не завершується розгляд справи, а отже Суд при проваджені у справі про адміністративне правопорушення не обмежений переліком постанов передбачених статті 284 КУпАП.
На користь такого висновку свідчить і судова практика, що склалась, оскільки будь-яке судове рішення по справі має бути прийнято у формі процесуального документу і недопустимим є повернення чи направлення справи до іншого органу, наприклад, супровідним листом.
Підсумовуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 КУпАП підлягають направленню до Роменського міськрайонного суду Сумської області.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд –
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративні матеріали разом з протоколом про адміністративне правопорушення від 04.08.2025 № 335/2025, складений стосовно  ОСОБА_1  про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно за частиною першою статті 172-6 КУпАП направити до Роменського міськрайонного суду Сумської області для її розгляду за підсудністю.

Суддя
Бахмацького районного суду Сороколіт Євген Миколайович