ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року	справа № 380/112/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.12.2025 № 133850021326, яким відмовлено ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу”; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи: з 01.06.1996 по 30.08.2007 в Дрогобицькому районному відділі земельних ресурсів на посадах: спеціаліста ІІ та спеціаліста І категорії Ріпчицької сільської ради; з 31.08.2007 по 30.12.2008 в Управлінні земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді спеціаліста 1 категорії Ріпчицької сільської ради; з 31.12.2008 по 17.12.2012 в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області на посадах: спеціаліста 1 категорія Ріпчицької сільської ради, спеціаліста ІІ категорії відділу державного земельного кадастру, провідного спеціаліста відділу землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель, з 18.12.2012 по 14.10.2015 в Управлінні Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель, з 02.05.2016 по 26.01.2017 в управлінні Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівської області на посаді головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель, з 27.01.2017 по 30.05.2022 в Головному управлінні Держгеокадастру у Львівській області на посадах: головного спеціаліста відділу у Дрогобицькому районі Міжрайонного управління у Дрогобицькому районі та м. Дрогобичі, головного спеціаліста Відділу №1 Управління у Дрогобицькому районі, головного спеціаліста Відділу №3 Управління у Дрогобицькому районі, головного спеціаліста Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу” п.п. 10, 12 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-VIII, з дня звернення із заявою - 25.11.2025, з урахуванням довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах , що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби № 68 від 25.11.2025, довідки про складові заробітної плати для державного службовця який до 1 січня 2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах , що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 67 від 25.11.2025, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у зв`язку з наявністю віку понад 60 років, наявного загального стажу та стажу державної служби, визначених статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», 25.11.2025 звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою № 8775 про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та надав відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», довідки про складові заробітної плати № 67 та № 68 від 25.11.2025, видані Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області. Вказав, що на заяву позивача про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” з врахуванням довідок відповідач відмовив спірним рішенням, мотивувавши відмову відсутністю необхідного стажу державної служби (зараховано лише 1 рік 9 місяців 19 днів — періоди, в які у трудовій книжці прямо зафіксовано ранг державного службовця). Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 12.01.2026 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою від 19.01.2026 відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що позивач звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”. Повідомив, що пенсії за Законом № 889 призначаються особам, які на день набрання чинності цим Законом: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, та які: - досягли пенсійного віку; - мають страховий стаж; - не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723. Згідно поданих документів до стажу державної служби позивача зараховано лише 1 рік 9 місяців 19 днів, а саме періоди, протягом яких у трудовій книжці прямо зафіксовано присвоєння рангу державного службовця (з 01.03.1995 по 01.06.1996 та з 13.10.2015 по 01.05.2016). Відтак, періоди роботи, у яких ранг державного службовця у трудовій книжці окремо не зафіксований, до стажу державної служби, на думку відповідача, не зараховуються. Враховуючи вищевикладене, право на переведення на пенсію державного службовця у позивача відсутнє. Просив у задоволенні позову відмовити.
Третя особа — Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області — у поясненнях на позовну заяву зазначила, що пенсія позивачу за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” призначена з 05.10.2025, заява про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” від 25.11.2025 розглянута Головним управлінням ПФУ в Харківській області за принципом екстериторіальності. Третя особа вказала, що у зв`язку з недостатністю стажу роботи на посадах державної служби, у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу”. Просила у задоволення позиву відмовити.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та долучених до матеріалів справи наказів (розпоряджень) ОСОБА_1 здійснювала трудову діяльність на посадах в державних органах земельних ресурсів, зокрема:
- з 01.03.1995 по 01.06.1996 — інженер-землевпорядник Ріпчицької сільської ради народних депутатів; при призначенні присвоєно 13 ранг, 7 категорію державного службовця та прийнято присягу державного службовця (наказ № 2 від 01.03.1995);
- з 01.06.1996 по 12.12.2001 — спеціаліст ІІ категорії Ріпчицької сільської ради у Дрогобицькому районному відділі земельних ресурсів (наказ № 5-к від 01.06.1996 з присвоєнням 13 рангу);
- з 13.12.2001 по 30.08.2007 — спеціаліст І категорії Ріпчицької сільської ради у Дрогобицькому районному відділі земельних ресурсів;
- з 31.08.2007 по 30.12.2008 — спеціаліст 1 категорії Ріпчицької сільської ради в Управлінні земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області (наказ № 1-к від 31.08.2007 з присвоєнням 13 рангу);
- з 31.12.2008 по 30.11.2009 — спеціаліст 1 категорії Ріпчицької сільської ради в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області;
- з 01.12.2009 по 21.05.2012 — спеціаліст ІІ категорії відділу державного земельного кадастру в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі;
- з 22.05.2012 по 17.12.2012 — провідний спеціаліст відділу землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі;
- з 18.12.2012 по 14.10.2015 — головний спеціаліст відділу землеустрою, охорони та ринку земель в Управлінні Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області (наказ № 3-к від 18.12.2012 з присвоєнням 13 рангу);
- з 15.10.2015 по 26.01.2017 — головний спеціаліст відділу землеустрою, охорони та ринку земель в Управлінні Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівської області (наказ № 1-к від 13.10.2015 з присвоєнням 9 рангу державного службовця);
- з 27.01.2017 по 30.05.2022 — у Головному управлінні Держгеокадастру у Львівській області на різних посадах категорії «В» (головний спеціаліст), де 27.01.2020 присвоєно 8 ранг державного службовця (наказ № 41-к від 26.01.2017);
- 30.05.2022 звільнена з займаної посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 375-к від 27.05.2022).
Протоколом № 1 засідання комісії Управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області від 28.02.2015 підтверджено, що станом на 01.03.2015 стаж державної служби позивача становив 20 років.
Згідно з довідкою Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 25.11.2025 № 44/59-25 позивачу присвоєно 8 ранг державного службовця в межах категорії «В», а стаж державної служби за сукупний період роботи з 01.03.1995 по 30.05.2022 становить 27 років 03 місяці 01 день.
Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області видано позивачу довідки про складові заробітної плати № 67 та № 68 від 25.11.2025 — для призначення пенсії державного службовця відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622.
25.11.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” з врахуванням довідок № 67 та № 68 від 25.11.2025.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.12.2025 № 133850021326, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Таке рішення мотивоване тим, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах державної служби (зараховано лише 1 рік 9 місяців 19 днів періоди, у яких у трудовій книжці прямо зафіксовано присвоєння рангу державного службовця).
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується таким.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 врегульоване Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі — Закон № 3723-XII).
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі — Закон № 889-VIII).
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII.
Водночас, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України і «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII набувають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.
Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17.
Абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Суд також зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюються згідно з законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені (п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII).
Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі — Порядок № 283), та додатка до нього.
Зі змісту спірного рішення, яким позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, слідує, що відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача необхідного стажу роботи на посадах державної служби, зарахувавши до такого лише 1 рік 9 місяців 19 днів — періоди, у яких у трудовій книжці прямо зафіксовано присвоєння рангу державного службовця.
Суд вважає, що позивач на час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII мала достатній стаж державної служби (понад 20 років станом на 01.05.2016), з огляду на таке.
Згідно із відомостями про роботу позивача у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , наказами про призначення, переведення та звільнення, Протоколом № 1 засідання комісії від 28.02.2015 та довідкою Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 44/59-25 від 25.11.2025, ОСОБА_1 безперервно працювала у системі державних органів земельних ресурсів на посадах державної служби з 01.03.1995 по 30.05.2022, а саме:
- з 01.03.1995 по 01.06.1996 — інженер-землевпорядник Ріпчицької сільської ради народних депутатів; при призначенні присвоєно 13 ранг, 7 категорію державного службовця та прийнято присягу державного службовця (наказ № 2 від 01.03.1995);
- з 01.06.1996 по 12.12.2001 — спеціаліст ІІ категорії Ріпчицької сільської ради у Дрогобицькому районному відділі земельних ресурсів (наказ № 5-к від 01.06.1996 з присвоєнням 13 рангу);
- з 13.12.2001 по 30.08.2007 — спеціаліст І категорії Ріпчицької сільської ради у Дрогобицькому районному відділі земельних ресурсів;
- з 31.08.2007 по 30.12.2008 — спеціаліст 1 категорії Ріпчицької сільської ради в Управлінні земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області (наказ № 1-к від 31.08.2007 з присвоєнням 13 рангу);
- з 31.12.2008 по 30.11.2009 — спеціаліст 1 категорії Ріпчицької сільської ради в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області;
- з 01.12.2009 по 21.05.2012 — спеціаліст ІІ категорії відділу державного земельного кадастру в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі;
- з 22.05.2012 по 17.12.2012 — провідний спеціаліст відділу землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель в Управлінні Держкомзему у Дрогобицькому районі;
- з 18.12.2012 по 14.10.2015 — головний спеціаліст відділу землеустрою, охорони та ринку земель в Управлінні Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області (наказ № 3-к від 18.12.2012 з присвоєнням 13 рангу);
- з 15.10.2015 по 26.01.2017 — головний спеціаліст відділу землеустрою, охорони та ринку земель в Управлінні Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівської області (наказ № 1-к від 13.10.2015 з присвоєнням 9 рангу державного службовця);
- з 27.01.2017 по 30.05.2022 — у Головному управлінні Держгеокадастру у Львівській області на різних посадах категорії «В» (головний спеціаліст), де 27.01.2020 присвоєно 8 ранг державного службовця (наказ № 41-к від 26.01.2017);
- 30.05.2022 звільнена з займаної посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 375-к від 27.05.2022).
Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону; час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.
Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу» 3723-12, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.
Статтею 25 Закону № 3723-XII встановлено категорії посад державних службовців. Зокрема, до сьомої категорії віднесено посади спеціалістів районних державних адміністрацій, їх управлінь і відділів та інші прирівняні до них посади. Посади спеціалістів та головних спеціалістів районних відділів і управлінь земельних ресурсів (Управлінь Держкомзему, Держземагенства, Держгеокадастру) також віднесено до сьомої категорії посад державних службовців відповідно до актів Кабінету Міністрів України.
Судом встановлено, що всі посади, які обіймала позивач протягом спірних часових проміжків, є посадами в державних органах земельних ресурсів - системі, утвореній Указом Президента України від 06.01.1996 № 34/96 в єдину ієрархію від Державного комітету до районних відділів. Зазначені органи безперервно реорганізовувались шляхом перетворення впродовж 2003– 2016 років.
Протягом усіх цих перетворень позивач продовжував роботу в реорганізованих органах на аналогічних посадах державної служби, статус якої не змінювався.
Суд також зауважує, що при кожній організаційній зміні (перетворенні/переведенні) позивачу присвоювався відповідний ранг державного службовця це підтверджується наказами № 5-к від 01.06.1996, № 1-к від 31.08.2007, № 3-к від 18.12.2012, № 1-к від 13.10.2015, № 41-к від 26.01.2017. Та обставина, що не кожне присвоєння рангу зафіксоване окремим записом у трудовій книжці, не означає відсутності у позивача статусу державного службовця у відповідні періоди, оскільки ранг є похідним від посади, а не навпаки.
Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі № 826/4943/17, у постанові від 20.01.2021 у справі № 200/7175/19-а та у низці інших рішень сформулював правову позицію, що при вирішенні питання про зарахування до стажу державної служби належить враховувати характер роботи та орган, в якому вона здійснювалась, а не лише факт присвоєння рангу, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства ранги присвоювались залежно від категорій посад, а посади, у свою чергу, визначались відповідно до переліків у статті 25 Закону № 3723-XII та актів Кабінету Міністрів України.
Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (зразкова справа Великої Палати) підтвердив, що особи, які мають 20 і більше років стажу роботи на посадах державних службовців і не займають на дату виходу на пенсію посаду державної служби, мають беззаперечне право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, якщо відповідають умовам пунктів 10 або 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII.
Посилання відповідача у відзиві на критерій присвоєного у трудовій книжці рангу як єдиного підтвердження статусу державного службовця суперечить нормам Порядку № 283, який прямо встановлює, що до стажу державної служби зараховується робота на посадах державних службовців у державних органах, передбачених статтею 25 Закону № 3723-XII, а не лише періоди, у які особі присвоєно ранг.
Матеріалами справи, зокрема Протоколом № 1 засідання комісії Управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області від 28.02.2015, підтверджено, що станом на 01.03.2015 стаж державної служби позивача становив 20 років, а станом на 01.05.2016 — понад 21 рік. Крім того, на 01.05.2016 позивач займав посаду головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівської області, тобто посаду державної служби.
Таким чином, суд дійшов висновку, що на час звернення позивача до Головного управління ПФУ в Харківській області (25.11.2025), у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме: позивач досяг 60-річного віку (04.10.2025), набув страховий стаж понад 32 роки, а стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 21 рік.
Таким чином, відмова відповідача у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправною, а тому рішення від 04.12.2025 № 133850021326 також є протиправним і підлягає скасуванню.
При цьому, з метою захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця, спірні періоди роботи позивача в державних органах земельних ресурсів з 01.06.1996 по 30.05.2022 (за виключенням періоду з 15.10.2015 по 01.05.2016, який вже зараховано відповідачем).
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 04.12.2025 № 133850021326 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», п.п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 25.11.2025, зарахувавши до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця, спірні періоди, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
У свою чергу вимога позивача про зобов`язання відповідача щодо врахування при переведенні довідок про складові заробітної плати № 67 та № 68 від 25.11.2025, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, є передчасною, оскільки стосується розміру пенсійних виплат, що ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої може бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12 вересня 2023 року при розгляді справи № 560/8328/22, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, у зв`язку із частковим задоволенням судом позовних вимог немайнового характеру (задоволено дві позовні вимоги з трьох), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 2662 грн 40 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.12.2025 № 133850021326 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) перевести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», п.п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», з 25.11.2025, зарахувавши до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця, періоди роботи з 01.06.1996 по 30.08.2007, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.