Справа № 363/7892/26
Провадження № 2/366/791/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2026         с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області
у складі: головуючої судді Слободян Н.П.,
з участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,
позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
представника позивача, адвоката Колесника Ю.В.(в режимі відеоконференції),
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на її користь безпідставно набутих грошових коштів в сумі 21434,28 грн, а також сплачений нею судовий збір в розмірі 968,96 грн та витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн. 
В обґрунтування позову посилається на те, що у соціальних мережах вона знайшла контакти юридичної компанії «Правова позиція» та звернулась туди для вирішення питань правового характеру сімейних правовідносин. Під час листування у месенджері їй скинули реквізити, на які треба сплатити за послугу ФОП ОСОБА_2 . Жодних договірних відносин з останнім вона не мала і не бажала мати, оскільки спілкувалася з юридичною компанією. Жодних договорів ні з ФОП, ні із зазначеною юридичною компанією вона не укладала. Кошти у сумі 21000 грн перерахувала ОСОБА_2 помилково. Проте жодних послуг він їй не надавав, між ними не укладались ніякі договори. Вона зверталась до відповідача у позасудовому порядку про повернення коштів, проте останній відмовив у їх поверненні.
Сума, визначена позивачем до стягнення складається з 21000 грн суми боргу, 3% річних -160,52 грн, 273,76 грн - інфляційні втрати, які позивач і просить стягнути з відповідача.
Рух справи
30.12.2025 позовна заява надійшла до Вишгородського районного суду Київської області.
10.01.2026 позовна заява передана на розгляд судді.
10.01.2026 ухвалою судді справа була передана за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області, куди надійшла 11.02.2026 та була передана на розгляд судді. 
16.02.2026 у справі відкрите провадження. Вирішено розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначене на 12.03.2026.
03.03.2026 надійшов відзив на позов. Відповідач позов не визнав та зазначив, що між сторонами були укладені договірні правовідносини щодо надання правничої допомоги, що підтверджується договором, оплатою послуг, фактичними діями сторін та листуванням. На думку відповідача, позивач звернулася до нього для підготовки процесуальних документів, однак не надала необхідних документів та інформації для виконання доручення, а згодом відмовилася від подальшої співпраці. Оскільки спірні кошти були отримані на підставі договору, відповідач вважає, що правові підстави для застосування положень статті 1212 ЦК України відсутні, а тому просить у задоволенні позову відмовити.
06.03.2026 надійшла відповідь на відзив від представника позивача. Представник Позивача заперечив доводи Відповідача, зазначивши, що між Позивачем та ФОП ОСОБА_2 договірних правовідносин не виникло, оскільки Позивач звертався до юридичної компанії «Правова позиція», а не безпосередньо до Відповідача. Вважав, що поданий Відповідачем договір є неукладеним, листування не підтверджує надання послуг саме Відповідачем, а тому отримані ним кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до статті 1212 ЦК України.
11.03.2026 надійшло заперечення відповідача (на відповідь на відзив, у якому він підтримав доводи, викладені у відзиві, заперечив проти аргументів Позивача щодо помилковості платежу та безпідставності набуття коштів, просив відмовити у задоволенні позову.
12.03.2026, у зв?язку з неявкою сторін, судове засідання відкладено на 13.04.2026, яке, в свою чергу, відкладено за клопотанням відповідача на 21.05.2026
21.05.2026, за результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про витребування у ТОВ «Правова позиція» інформації.
16.06.2026, за клопотанням відповідача, судове засідання відкладено на 01.07.2026.
16.06.2026 на виконання ухвали суду від ТОВ «Правова позиція» надійшла відповідь.
Позиції сторін
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зазначив, що позивач, маючи потребу у правовій допомозі, знайшла у мережі інтернет юридичну компанію «Правова позиція». Там було зазначено телефон « НОМЕР_1 ». Зателефонувала за цим номером. Спілкувалась з питань надання юридичної допомоги. Листування відбувалось у месенджері. Коли вже сплатила кошти за наданими реквізитами, то виявилось, що це рахунок не ТОВ, а ФОП « ОСОБА_2 » (відповідач), з яким вона жодних відносин не мала, не листувалась з ним. Згадки про нього на сайті ТОВ нема, відповідач не є адвокатом і не може надавати правову допомогу. Договір, який надав відповідач, неукладений. У переписці з ТОВ «Правова позиція» згадки про ОСОБА_2 не було. Гроші позивач перерахувала ОСОБА_3 помилково, без наявної правової підстави. У зв?язку з цим відповідачу було направлено претензію, але останній відмовився віддати кошти. Спосіб захисту обраний вірно: оскільки відсутні підстави для перерахування коштів відповідачу. Питання договірних відносин має вирішуватися з ТОВ «Правова позиція» у межах іншої справи. Щодо витрат на правову допомогу, то відповідні документи будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення (отримання) рішення.
Позивач у судовому засіданні зазначила, що мала потребу у правовій допомозі, тому звернулась до ТОВ «Правова позиція». Коли провела оплату, зазначену ТОВ, виявила, що кошти перераховані не ТОВ, а ФОП ОСОБА_2 . Побачила це через 2-3 дні. Запитувала у ТОВ хто це. Саме це її не влаштувало, оскільки вона спілкувалась саме з ТОВ, а не з ОСОБА_2 . Це здалося їй шахрайством. Коли стала вимагати повернення коштів їй телефонувало людей 5. Казали, що повернуть кошти, але не повернули. Конкретно з ОСОБА_2 не спілкувалась. Ніяких правових послуг від нього не хотіла, договірних відносин з ним не мала. Тому претензію направила саме ФОП « ОСОБА_2 ».
Відповідач у судовому засіданні зазначив, що згоден віддати лише половину коштів - 10000 грн. 02.08.2025 позивач добровільно перерахувала йому кошти на його рахунок (вона могла їх отримати внаслідок комунікації). Вона свідомо замовляла послуги, але не надала пакету документів, щоб він міг написати відповідний документ. А тому підстава для перерахування коштів була. Ст. 205 ЦК України передбачає існування як письмових, так і усних договорів. Відповідний договір (оригінал) є у ТОВ «Правова позиція». У нього ж у форматі PDF . Позивач зверталась за послугою до ТОВ «Правова позиція». Він з ними співпрацював.
Встановлені судом обставини та застосовані норми права.
Заслухавши позивача, її представника, відповідача, оцінивши надані ними докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що визначений законом.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З аналізу зазначених норм закону вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа, в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні.
Судом установлено, що згідно квитанції №254444353 від 02.08.2025 ОСОБА_1 перерахувала на рахунок UA42322010000026006350106664 21000 грн, банк отримувача «Універсалбанк», отримувач Мусієнко Богдан Миколайович. У призначенні платежу зазначено «за послугу». (а.с.7)
15.09.2025 ОСОБА_4 направила ОСОБА_2 вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів. В якій зазначила, з посиланням на зазначену квитанцію, про перерахування йому коштів, а також про те, що жодних послуг суб?єктом підприємницької діяльності їй не надано. Просила невідкладно повернути їй 21000 грн, вказавши свій рахунок IBAN. (а.с.10)
23.09.2023 відповідач надіслав позивачу відповідь на зазначену заяву, яка зводиться до того, що ОСОБА_5 ставить під сумнів повноваження представника ОСОБА_1 , а також зазначає про відсутність підстав для задоволення заяви по суті. (а.с.11-12)
Позивач стверджує, що мала намір вести справу з ТОВ «Правова позиція» для отримання юридичних послуг. Коли здійснювала переказ коштів за наданими реквізитами, то не звернула уваги на назву отримувача коштів. Через кілька днів, вже маючи претензії щодо термінів виконання, вона виявила, що отримувачем був саме ФОП ОСОБА_2 з останнім вона ніяких договірних відносин не мала і не мала наміру мати.
Відповідач стверджує, що співпрацював з ТОВ «Правова позиція», а тому переказ коштів здійснений на правовій (договірній) підставі.
В обґрунтування своєї позиції відповідач надав суду договір №02082507 від 02.08.2025. Зі змісту цього договору вбачається, що сторонами є ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_1 . Згідно п.1.1. та 1.2. цього Договору виконавець зобов?язується за завданням Замовника (замовник) надавати правничі послуги в об?ємі і на умовах, передбачених цим Договором, в Замовник зобов?язаний прийняти та оплатити зазначені послуги. Конкретний перелік правничих послуг, порядок і спосіб їх виконання визначається Виконавцем і письмовій формі в окремому Замовленні до Договору для кожного завдання окремо. Замовник зобов?язується сплатити узгоджений з Виконавцем завдаток під час укладення Договору. (п.3.12 Договору). Оплата за правничі послуги здійснюється Замовником шляхом внесення готівкових коштів або безготівковим перерахуванням на банківський рахунок Виконавця, в порядку і строки, передбачені відповідним Замовленням до Договору.(п.3.6 Договору). П.8.1 Договору визначено, що «Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання або з моменту внесення Замовником завдатку згідно відповідного Замовлення до Договору та діє до 02.09.2025». У п.8.4. Договору передбачено, що «у випадку розірвання Договору, сплачені Замовником кошти не повертаються. Правовий аналіз ситуації Замовника, надання первинної юридичної консультації Виконавцем складає 50% від вартості послуг та вважається фактично виконаним відразу після підписання Договору та Замовлення, або після вчинення конклюдентних дій, що виявляють волю Замовника встановити з Виконавцем правовідносини. Суд звертає увагу, що на початку договору зазначено логотип, назву та інформацію про «Правову позицію», зокрема телефон НОМЕР_2 . (Саме цей телефон зазначив у судовому засіданні представник позивача як контактний, за допомогою якого позивач домовлялась про надання юридичних послуг). В 10 розділі Договору зазначено друкованим текстом інформацію про виконавця - ОСОБА_2 та рахунок отримувача, особистий підпис ОСОБА_2 , скріплений його печаткою, як ФОП. Реквізити замовника ОСОБА_4 (, адреса, РНОКПП, телефон). Проте підпис останньої в Договорі відсутній. (а.с.46) 
Тобто сам договір передбачає окреме письмове замовлення, яке мало б визначати, які конкретно послуги, у які строки і за яких умов мав надати виконавець, тобто цей документ сам договір визначає як необхідний для виникнення і виконання конкретного зобов?язання.
Суд звертає увагу, що п.8.1 Договору визначено дві альтернативні умови набуття договором чинності: 1) з моменту його підписання або 2) з моменту внесення Замовником завдатку згідно відповідного Замовлення до Договору. 
Договір позивачкою не підписаний, а Замовлення відповідачем суду не надано, відтак неможливо встановити: що мав робити відповідач, за які саме послуги сплачені кошти позивачем, за який строк та за яку суму загалом. У судовому засіданні останній послався на те, що воно знаходиться в ТОВ «Правова позиція».
Проте, ТОВ «Правова позиція», у направленій на виконання ухвали суду інформації повідомило не тільки про те, що між ТОВ та ФОП ОСОБА_6 не існувало жодних правовідносин: ні трудових, ні цивільно-правових, на господарських, ні агентських, ні представницьких, ні консультативних, ні підрядних, чи будь-яких інших. Договори між ТОВ «Правова позиція та ОСОБА_1 за участю ФОП ОСОБА_6 не укладалися. ФОП ОСОБА_6 не видавались довіреності представляти ФОП. (а.с.116-118)
Після ознайомлення із зазначеною відповіддю ТОВ відповідач не заявляв клопотань щодо заходів для усунення протиріч, які, з огляду на інформацію викладену у ній, існують між його позицією та позицією ТОВ.
Крім того, як обґрунтування існування правових підстав для отримання ним коштів від позивача, відповідач зазначає надану ним переписку у месенджері. Обидві сторони у судовому засіданні підтвердили достовірність такої переписки. Проте, як сам відповідач, так і позивач зазначили, що ця переписка була між ТОВ «Правова позиція» та ОСОБА_1 . Жодного разу не згадується відповідач як особа, яка надає послуги. 
Із дослідженої судом переписки чітко вбачається, що після здійснення оплати позивач здійснювала комунікацію виключно з особами, які позиціонували себе представниками юридичної компанії «Правова позиція». Будь-яких доказів того, що відповідач особисто вступав у комунікацію з позивачем, узгоджував з нею істотні умови договору чи повідомляв про виконання ним особисто правничих послуг, матеріали справи не містять. Надана переписка свідчить про те, що саме ТОВ листується з клієнтом, саме ТОВ просить додаткові документи, саме ТОВ повідомляє про адвоката. 
Зокрема, представник ТОВ пише:
«Ми намагаємося з Вами зв?язатися, Ви ігноруєте. Прохання зв?язатися з ОСОБА_7 , керівником відділу виконання, він записував Вам голосове, а також телефонував!», «Ви відповіли особисто адвокату, який декілька днів намагається з Вами поспілкуватися?» (а.с.47);
«До Вас адвокат намагався додзвонитися, але Ви не відповідаєте. Відпишіть будь-ласка їй», «Ви можете узгодити час, коли ОСОБА_8 і адвокатові буде зручно», «Чи Ви спілкувались з адвокатом, який з Вами зв?язувався?», «Зараз дізнаюся у адвоката, на якій стадії перебуває розгляд Вашої справи і повідомлю Вам», «Пані Анно, адвокат отримав Ваш договір і Вашу справу, сьогодні-завтра вже з Вами зв?яжеться», «Адвокат готує документи, В неділю ми не працюємо, вчора почали робити документи по Вашій справі» (а.с.48)
«Мене звати ОСОБА_9 , я з юридичної компанії «Правова позиція». Наберіть мене, будь-ласка, коли Вам буде зручно». «Мені потрібна додаткова інформація для завершення роботи над позовними заявами». (а.с.49)
Зазначена переписка підтверджує, що позивач воліла отримати правову допомогу від фахівця у галузі права - адвоката. Її подальша поведінка підтверджує, що вона весь час звертається до представників ТОВ «Правова позиція», обговорює саме з ними повернення коштів, надсилає їм свої реквізити для повернення коштів. Тобто її позиція є внутрішньо послідовною. Відповідач же свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не має і не довів належними та допустимими доказами свою версію про виникнення саме між ним і позивачем тих договірних правовідносин, на які він посилається як на підставу утримання коштів, в т.ч. відсутні підтвердження щодо конклюдентних дій позивача відносно договірних відносин з відповідачем: її поведінка ні усно, ні письмово не свідчила про намір вступити у правовідносини чи укласти договір з ФОП ОСОБА_6 . Відповідач також не довів факту надання ним будь-якої послуги саме ним.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
У разі, якщо на виконання юридично ще неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої підстави (статті 1212-1215 ЦК України).
У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.2ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У судовій практиці (зокрема, позиція Верховного Суду у постановах від 23.10.2019 у справі № 522/19144/17, від 25.03.2021 у справі № 761/29825/18) визначено, що для задоволення вимог заст. 1212 ЦК України позивач повинен довести: факт набуття майна відповідачем; що майно отримано за рахунок позивача; що не існує правової підстави для такого набуття; що майно набуте помилково або за відсутності волі позивача.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Така правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 29.03.2022 у справі № 296/3518/19 (провадження № 61-20356св21).
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Тобто, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
У пункті VII.-2:101 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6статті 3 ЦК України).
Судом установлено, що позивачка мала намір укласти договір з ТОВ «Правова позиція» для отримання юридичних послуг. ЇЇ воля була спрямована саме на співпрацю з цією юридичною компанією. За отриманою від цього товариства інформацією відповідач (ФОП ОСОБА_2 ) не має до зазначеного ТОВ жодного відношення. Доказів іншого суду не надано. Відтак відповідач не довів існування належної правової підстави, яка б обґрунтовувала набуття ним спірних коштів від позивача.
У відзиві на позов відповідач, стверджуючи про наявність правових підстав для перерахування коштів, використовує словосполучення та займенники на кшталт «звернулась до нас, щоб ми допомогли їй», «позивач нас попередив, що хоче, щоб ми написали», «нам потрібні інші документи», «Щоб ми могли написати», «позивач бажала намір мати з нами договірні відносини», тобто він пов?язує підставу отримання коштів наявністю відносин між ним і ТОВ «Правова позиція», що підтвердив і у судовому засіданні. Проте останнє будь-які відносини з ним заперечує.
З матеріалів справи вбачається, що позивач, перераховуючи кошти 02.08.2025 на надані їй реквізити, здійснювала переказ саме за надання їй послуг ТОВ «Правова позиція». Надані їй реквізити не мають відношення до ТОВ, вона дізналася лише згодом та звернулась до отримувача коштів з вимогою про повернення помилково зарахованих коштів. Сам факт зазначення у платіжному дорученні у призначенні платежу «за послугу» не підтверджує існування саме між позивачем і відповідачем погодженого зобов`язання, його предмета, обсягу та умов виконання. 
Отже, враховуючи недоведеність зв?язку між ТОВ «Правова позиція», куди позивач зверталась за отриманням юридичних послуг, та ФОП ОСОБА_2 , саме відповідач не довів існування правової підстави для утримання отриманих коштів у сумі 21000 грн, тоді як позивачем доведено абсолютну безпідставність їх набуття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню: з відповідача на користь позивача слід стягнути: 
21000 грн основної суми, 
інфляційні втрати у сумі 273,76 грн за період з 23.09.2025 по 24.12.2025 (індекс інфляції у жовтні 100,90, листопад - 100,40, витрати за грудень позивачем не заявлені, відтак за заявлений період розрахунок є вірним)
3% річних у сумі 160,52 грн за період з 23.09.2025 по 24.12.2025 (21000 х 3% х 93 : 365 : 100).
Судовий збір
На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, у зв?язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути 968,96 грн судового збору.
Витрати на правову допомогу
Щодо витрат на правову допомогу, представник позивача заявив, що відповідні документи будуть подані протягом 5 днів з дня отримання рішення. У разі подання доказів у строк, передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України, питання буде вирішене судом шляхом ухвалення додаткового рішення.
На підставі ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 258,263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 21434,28 грн, з них - 21000 грн, набуті без достатньої правової підстави, а також інфляційні втрати у сумі 273,76 грн та 3% річних у сумі 160,52 грн за період з 23.09.2025 по 24.12.2025.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
Повний текст рішення складено 06.07.2026.
Інформація про сторони:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_4 в АТ «Райффайзен Банк»).
Представник позивача: адвокат Колесник Юрій Володимирович ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_5 )
Відповідач: ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_6 )

Суддя      Наталія СЛОБОДЯН