УХВАЛА
04 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 947/3080/25
провадження № 61-5252ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року в справі за заявою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор», Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося до суду із заявою, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор», Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року в задоволенні заяви Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
30 липня 2025 року Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги. Заявнику запропоновано надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, із зазначенням підстав (підстави) касаційного оскарження судових рішень передбаченого статтею 389 ЦПК України, надати докази надсилання її копії та копій доданих до неї матеріалів учасникам справи та докази сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2026 року касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського районного суду м. Одеси 
від 25 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 26 червня 2025 року повернено заявнику.
20 квітня 2026 року Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків повторно подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року.
За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2026 року існувати не перестали.
У касаційній скарзі Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду.
Верховний Суд звертає увагу, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, заявник повинен зазначити норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним. 
Отже формальне посилання на відсутність висновку Верховного Суду без належного правового обґрунтування, суд касаційної інстанції не вважає виконанням обов`язкових вимог процесуального закону, визначених пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України, щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав), на якій (яких) така скарга подається.
Суд звертає увагу заявника, що практика у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю є широкою.
Враховуючи викладене, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, повторно подало касаційну скаргу не вказавши підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення передбаченого статтею 389 ЦПК України.
Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалі Верховного Суду від 13 січня 2026 року Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків не навело та Верховний Суд їх не встановив.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
Оскільки заявником при зверненні вдруге до Верховного Суду із касаційною скаргою на ті самі судові рішення не було усунено обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2026 року (провадження № 61-9873ск25), вдруге подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.
Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Керуючись статтями 43, 44, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 26 червня 2025 року визнати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В. М. Коротун