ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1368/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради, Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - Відповідач 1) з позовом про визнання протиправним та скасування рішення відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради у формі витягу №AR01:4334-3460-7714-4190 від 21 січня 2026 року; зобов`язання повторно розглянути заяву щодо присвоєння адреси об`єкту будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером 0722182600:01:001:1268 та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 січня 2026 року ОСОБА_1 в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (далі також – ЄДЕССБ) зареєструвала заяву з реєстраційним номером PA01:1391-2875-0073-6242 про присвоєння адреси об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0722182600:01:001:1268. Проте у Реєстрі будівельної діяльності ЄДЕССБ 21 січня 2026 року сформовано відмову у присвоєнні адреси (витяг №AR01:4334-3460-7714-4190) з підстав виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах. При цьому які саме відомості є неповними чи недостовірними, у яких саме документах вони містяться та чим це підтверджується не конкретизовано. На адвокатський запит щодо причин відмови з`ясувалося, що посадова особа Відділу містобудування та архітектури фактично мотивувала відмову не недостовірністю поданих документів як такою, а власною оцінкою допустимості забудови на спірних земельних ділянках з огляду на положення Державних будівельних норм (ДБН) Б.2.2-12:2019 “Планування та забудова територій”, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 квітня 2019 року №104 (далі - ДБН Б.2.2-12:2019), генерального плану та детального плану території. Відповідач одночасно визначає об`єкти як зблоковану забудову, проте застосовує до них критерій мінімальної площі земельної ділянки для індивідуальної житлової забудови. На думку позивача, відповідач вийшов за межі своїх повноважень, оскільки у процедурі присвоєння адреси не уповноважений здійснювати містобудівний контроль та оцінювати правомірність забудови за критеріями містобудівної документації та будівельних норм.
Окремо позивач вказала, що згідно з пунктом 6.1.32 ДБН Б.2.2-12:2019 граничний розмір площі земельних ділянок для нового житлового будівництва становить не менше 150 кв.м для зблокованої забудови і не менше 500 кв.м для індивідуальної житлової забудови. Відповідно до Національного класифікатора (НК) 018:2023 “Класифікатор будівель і споруд” зблоковані та терасні будинки з окремими квартирами віднесені до класу одноквартирних житлових будинків. На переконання позивача, вся будівельна та дозвільна документація оформлена відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому вона обґрунтовано очікувала на присвоєння поштової адреси об`єкту будівництва.
Позивач також зазначила, що у неї наявні схеми намірів забудови земельної ділянки з кадастровим номером 0722182600:01:001:1268, а відповідно до Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №488, зблоковані житлові будинки є самостійними об`єктами нерухомого майна, яким присвоюється окрема адреса. Довідкою Старостинського округу Ковельської міської ради від 28 листопада 2025 року рекомендовано присвоїти об`єкту будівництва адресу - АДРЕСА_1 .
Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням порушено її право на отримання адміністративної послуги та на користування та розпорядження майном, а саме рішення не відповідає критеріям правової визначеності та обґрунтованості.
З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідач 1 відзив на позовну заяву не подав.
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року залучено до участі у справі як другого відповідача Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - Відповідач 2) (а.с.37).
У відзиві на позов відповідач 2 позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.43-45). З цього приводу відповідач 2, покликаючись на приписи частин п`ятої, сьомої та восьмої статті 264 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI “Про регулювання містобудівної діяльності” (далі - Закон №3038-VI) щодо переліку документів, порядку прийняття рішення про присвоєння або відмову у присвоєнні адреси та виключних підстав для такої відмови, вказав, що під час розгляду заяви не здійснювалася перевірка відповідності об`єкта будівництва вимогам будівельних норм, а встановлено відсутність правових підстав для присвоєння адреси об`єкту, розміщення якого не передбачено генеральним планом та детальним планом території, а також факт подання схеми намірів забудови, виконаної з порушенням вимог містобудівної документації та постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №722 (допускає спрощений порядок будівництва лише індивідуальних (садибних) житлових будинків за умови відповідності містобудівній документації на місцевому рівні та не поширюється на зблоковану житлову забудову).
Відповідач 2 вважає, що рішення від 20 січня 2026 року про відмову у присвоєнні адреси у зв`язку з виявленням неповних або недостовірних відомостей у поданих документах є правомірним. Право на присвоєння адреси об`єкту будівництва є похідним від права на забудову земельної ділянки. Натомість згідно із нормами Закону №3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється містобудівною документацією на місцевому рівні, а право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем лише за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Рішенням Ковельської міської ради від 29 грудня 2021 року №16/209 затверджено зміни до генерального плану села Воля-Ковельська Ковельської територіальної громади Волинської області, відповідно до яких територія на вулиці Анатолія Чабана визначена як зона проектної садибної житлової забудови, однак розміщення житлових будинків, які складаються з двох і більше квартир, на земельній ділянці з кадастровим номером 0722182600:01:001:1268 генеральним планом не передбачено. Рішенням Ковельської міської ради від 26 січня 2023 року №42/21 затверджено детальний план території розміщення садибної житлової забудови на вулиці Анатолія Чабана в селі Воля-Ковельська та уточнено положення генерального плану: передбачено п`ять проектних земельних ділянок площею понад 500 кв.м для розміщення індивідуальних житлових будинків. З цих підстав відповідач вважає, що допустимою на відповідній території є індивідуальна забудова, для якої мінімальний розмір земельної ділянки становить не менше 500 кв.м.
У відповіді на відзив позивач підтримала доводи позову (а.с.64-65). Наголосила, що відповідач 2 так і не зазначив, які саме відомості у поданих документах є неповними чи недостовірними, який саме документ або його положення не відповідає вимогам законодавства і не надав документального підтвердження недостовірності відомостей, хоча закон прямо вимагає, щоб така недостовірність була підтверджена документально.
На думку позивача, відповідач фактично підміняє підставу “неповні/недостовірні відомості” іншим мотивом - оцінкою допустимості забудови за генеральним планом, детальним планом території та власним тлумаченням державних будівельних норм. Оскаржуване рішення не містить належного мотивування, а відзив не може доповнювати рішення новими мотивами, які у ньому не були зазначені. При цьому у межах процедури, установленою статтею 26-4 Закону №3038-VI, орган з присвоєння адреси лише розглядає подані документи і може відмовити виключно з підстав, визначених частиною восьмою цієї статті. Навіть якщо відповідач 2 вважає забудову такою, що не відповідає генеральному плану чи детальному плану території, це не є тотожним встановленню недостовірності відомостей у поданих документах.
Відповідач 2 заперечення на відповідь на відзив не подав.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Згідно з довідкою Зеленського старостинського округу Ковельської міської ради від 28 листопада 2025 року №452/3.45/ЗЛ/2-25 об`єкту будівництва на належній ОСОБА_1 земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянках), площею 0,0179 га, кадастровий номер 0722182600:01:001:1268, рекомендовано присвоїти адресний номер: АДРЕСА_1 (а.с.18).
16 січня 2026 року ОСОБА_1 через електронний кабінет ЄДЕССБ подала заяву (реєстраційний номер РА01:1391-2875-0073-6242) про присвоєння адреси об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером 0722182600:01:001:1268 (а.с.5-6).
Рішенням Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради у формі витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про відмову в присвоєнні адреси від 21 січня 2026 року №AR01:4334-3460-7714-4190 ОСОБА_1 відмовлено у присвоєнні адреси об`єкту будівництва, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 0722182600:01:001:1268, з підстав виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально (а.с.7).
Листом від 26 січня 2026 року №7.25/23 (а.с.9-11) Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради на адвокатський запит від 21 січня 2026 року (а.с.23) повідомив представнику позивача, що згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 26-4 Закону №3038-VI та відповідно до рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 08 квітня 2021 року №142 “Про надання повноважень щодо присвоєння адрес” заява та документи про присвоєння адреси об`єкту будівництва розглянуті Відділом містобудування та архітектури. Відмова у присвоєнні адреси ґрунтуються на законодавчих та нормативних актах у сфері містобудівної діяльності. Рішенням Ковельської міської ради 29 грудня 2021 року №16/209 затверджені зміни до генерального плану села Воля-Ковельська. Містобудівною документацією на вулиці Анатолія Чабана в селі Воля-Ковельська передбачена зона садибної житлової забудови. Відповідно до пункту 3.56 ДБНБ.2.2-12:2019 садибний будинок (індивідуальний будинок) - житловий будинок з присадибною ділянкою та господарськими спорудами, призначеними для одного домогосподарства. Згідно з пункту 6.1.32 ДБН Б.2.2 - 12:2019 граничний розмір площі земельних ділянок, які надаються громадянам для нового житлового будівництва має становити не менше 500 кв.м для індивідуальної житлової забудови. Розміщення зблокованого житлового будинку не відповідає положенням містобудівної документації на місцевому рівні.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Як визначено пунктом 1-1 частини першої статті 37 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” (далі - Закон №280/97-ВР), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”.
Закон України “Про регулювання містобудівної діяльності” (Закон №3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
За визначенням в частині першій статті 26-3 Закону №3038-VI адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.
Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (частина третя статті 26-3 Закону №3038-VI).
Відповідно до частини другої статті 26-3 Закону №3038-VI порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Рішення про присвоєння, зміну, коригування адреси об`єкта нерухомого майна, про відмову у присвоєнні, скасування адреси об`єкта нерухомого майна приймається відповідно до положень Закону України “Про адміністративну процедуру”.
Частина четверта статті 26-3 Закону №3038-VI установлює такі реквізити адреси: 1) назва держави (Україна); 2) назва адміністративно-територіальної автономії у складі України - для об`єктів, розташованих на території Автономної Республіки Крим; 3) назва області (крім Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя); 4) назва району - для населених пунктів районного підпорядкування; 5) назва населеного пункту, а для об`єктів, розташованих за його межами, - назва найближчого населеного пункту (об`єднаної територіальної громади), розташованого у межах відповідного району (об`єднаної територіальної громади); 6) назва гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта (за наявності); 7) назва вулиці, площі, майдану, шосе, проспекту, бульвару, алеї, провулку, узвозу тощо (далі - вулиця) (за наявності); 8) номер об`єкта (будинку, будівлі, споруди); 9) номер корпусу - для об`єктів, які складаються з декількох корпусів; 10) номер квартири, гаражного боксу, машиномісця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна (за наявності). Реквізит адреси об`єкта, передбачений пунктом 10 частини четвертої цієї статті, визначається замовником у проектний документації на будівництво об`єкта (на планах поверхів).
Згідно з абзацом другим частини п`ятої статті 26-3 Закону №3038-VI адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, скасовується: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.
Як регламентовано частиною шостої статті 26-3 Закону №3038-VI, виконавчий орган сільської, селищної, міської та районної у місті ради, місцева державна адміністрація або районна у місті Києві державна адміністрація (далі - орган з присвоєння адреси) протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту нового будівництва, визначеного частиною дев`ятою статті 36 та частиною третьою статті 37 цього Закону:
1) приймає рішення про присвоєння адреси, що повинно містити відомості про ідентифікатор об`єкта будівництва;
2) оприлюднює рішення про присвоєння адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності);
3) вносить інформацію про присвоєння адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння адреси) до Реєстру будівельної діяльності.
Адреса вважається присвоєною з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її присвоєння.
Відповідно до частини двадцятої статті 26-3 Закону №3038-VI органу з присвоєння адреси забороняється вимагати від замовника додаткові документи для прийняття рішення про присвоєння, зміну, коригування адреси, якщо вони не передбачені цим Законом. Додаткові документи та інформацію, необхідні для прийняття рішення про присвоєння, зміну, коригування адреси, орган з присвоєння адреси отримує відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України “Про адміністративні послуги”. Орган з присвоєння адреси при виконанні повноважень, визначених цією статтею, має право доступу до інформаційних ресурсів та баз даних в обсязі та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку визначення адрес.
Частинами першою - третьою статті 26-4 Закону №3038-VI передбачено, що після запровадження електронної системи присвоєння, зміна, коригування, скасування адреси щодо об`єктів, право на виконання будівельних робіт щодо яких набуто до запровадження цієї системи, здійснюються у порядку, визначеному статтею 26-3 цього Закону, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею і Законом України “Про адміністративну процедуру”.
Документи для присвоєння, коригування адреси подаються відповідно до статті 26-1 цього Закону.
Присвоєння адреси здійснюється за вибором замовника після отримання права на виконання будівельних робіт або після прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію.
Частиною п`ятої статті 26-4 Закону №3038-VI установлено, що для присвоєння адреси подаються такі документи:
1) заява про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта із зазначенням прізвища, імені, по батькові заявника та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи, відомостей про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви);
2) копія документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій споруджується (споруджено) об`єкт (крім випадків, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес), - у разі, якщо право власності або користування земельною ділянкою не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
3) генеральний план об`єкта будівництва (у разі спорудження об`єкта на підставі проектної документації на будівництво) - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва;
4) копія документа, що дає право на виконання будівельних робіт, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва (якщо відомості про такий документ не внесено до електронної системи);
5) копія документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта (якщо відомості про такий документ не внесено до електронної системи);
6) копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням;
7) копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі.
Копії документів, що подаються для присвоєння адреси, засвідчуються замовником (його представником).
Відповідно до частини сьомої статті 26-4 Закону №3038-VI орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про присвоєння, коригування адреси:
1) приймає рішення про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси, яке повинно містити відомості про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви);
2) оприлюднює рішення про присвоєння, коригування/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності);
3) вносить інформацію про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси) до Реєстру будівельної діяльності.
Рішення про відмову у присвоєнні, коригуванні адреси повинно містити посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також відомості про те, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства.
Частина восьма статті 26-4 Закону №3038-VI підставами для відмови у присвоєнні, коригуванні адреси визначає:
1) подання неповного пакета документів;
2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально;
3) подання заяви особою, яка не є замовником, або його представником - у разі подання заяви щодо присвоєння, коригування адреси щодо об`єкта будівництва;
4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння, коригування адреси на відповідній території.
Відмова у присвоєнні, коригуванні адреси з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.
На виконання частин другої і третьої статті 26-3 Закону №3038-VI Кабінет Міністрів України постановою від 07 липня 2021 року №690 затвердив Порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна (далі - Порядок №690).
За приписами пунктів 3, 3-1, 5, 8 Порядку №690 перелік документів, що подаються для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси, строки їх розгляду, підстави для відмови у присвоєнні адреси визначаються відповідно до положень статей 26-3, 26-4, 26-5 Закону.
Документи для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси подаються уповноваженим органом з присвоєння адрес:
виключно в електронній формі через електронний кабінет Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками;
особисто через центр надання адміністративних послуг або в електронній формі через електронний кабінет Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, або надсилаються рекомендованим листом з описом вкладення центру надання адміністративних послуг - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).
Присвоєння, зміна, коригування, анулювання адреси об`єкта будівництва, об`єкта нерухомого майна здійснюються виключно з використанням Реєстру будівельної діяльності.
Присвоєння адреси з реквізитом “номер окремої частини об`єкта” (номер квартири, гаражного боксу, машиномісця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом права на нерухоме майно у складі іншого об`єкта) здійснюється уповноваженими органами з присвоєння адрес за поданням забудовника:
під час присвоєння адреси об`єкту нового будівництва, частинами якого є зазначені окремі частини об`єкта, - відповідно до затвердженої проектної документації та пропозицій замовника щодо нумерації окремих частин об`єкта;
під час присвоєння адреси закінченому будівництвом об`єкту, частинами якого є зазначені окремі частини об`єкта, - відповідно до затвердженої проектної документації, матеріалів технічної інвентаризації та пропозицій замовника щодо нумерації окремих частин об`єкта;
у випадку, визначеному абзацом тринадцятим частини четвертої статті 26-3 Закону, для об`єктів з існуючим поділом на окремі частини, - відповідно до матеріалів технічної інвентаризації та пропозицій замовника щодо нумерації окремих частин об`єкта;
у порядку, визначеному частиною восьмою статті 26-3 Закону.
Аналіз наведених вище нормативних актів дає підстави для висновків, що присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна належить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Виконавчий орган ради реалізує такі повноваження через прийняття рішення про присвоєння адреси чи про відмову у присвоєнні у випадках та в порядку, встановлених статтями 26-3, 26-4, 26-5 Закону №3038-VI.
Рішенням Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 08 квітня 2021 року №142 “Про надання повноважень щодо присвоєння адрес” відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради надано повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, анулювання адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна.
Установлений порядок реалізації повноважень з присвоєння адреси зумовлює обов`язок виконавчого органу місцевого самоврядування протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про присвоєння адреси прийняти рішення про присвоєння або відмову у присвоєнні адреси, а також внести інформацію про присвоєння або відмову у присвоєнні адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння/відмову у присвоєнні адреси) до Реєстру будівельної діяльності.
Присвоєння адреси може здійснюватися після отримання замовником будівництва права на виконання будівельних робіт або після прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію за його вибором.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 в електронній формі через електронний кабінет в ЄДЕССБ звернулася із заявою (реєстраційний номер РА01:1391-2875-0073-6242) про присвоєння адреси об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером 0722182600:01:001:1268.
Рішеннями Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради у формі витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про відмову в присвоєнні адреси від 21 січня 2026 року № AR01:4334-3460-7714-4190 позивачу відмовлено у присвоєнні адреси такому об`єкту будівництва з підстав виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально.
Таке рішення містить лише загальне формулювання про виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах та із його змісту неможливо встановити, які саме відомості у поданих заявником документах визнані неповними чи недостовірними, у яких саме документах вони містяться, у чому саме полягає така неповнота чи недостовірність та якими матеріалами вона підтверджується.
Таким чином, спірне рішення не відповідає вимогам закону щодо їх змісту, зокрема частині сьомій статті 26-4 Закону №3038-VI, яка передбачає, що рішення про відмову у присвоєнні або коригуванні адреси має містити чітке посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням конкретного порушення під час оформлення та подання документів, а також визначення того, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає встановленим вимогам.
У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
У постанові Верховного Суду від 12 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.
На спірні правовідносини поширюється дія Закону України від 17 лютого 2022 року №2073-IX “Про адміністративну процедуру” (далі – Закон №2073-ІХ).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 4 Закону №2073-IX одним із принципів адміністративної процедури є принцип обґрунтованості.
Статтею 8 Закону №2073-IX визначено, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону. Якщо адміністративний орган змінює оцінку та висновки в однакових чи подібних справах, він зобов`язаний надати належне обґрунтування такої зміни.
Згідно з частиною першою статті 69 Закону №2073-IX за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.
Стаття 72 цього Закону передбачає, що адміністративний акт підлягає обов`язковому мотивуванню, яке полягає у зазначенні фактичних обставин справи, встановлених суб`єктом владних повноважень, правових підстав прийняття рішення та мотивів, з яких такий суб`єкт дійшов відповідного висновку.
Так частинами першою, другою статті 72 Закону №2073-IX установлено, що адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті).
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.
У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються:
1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи);
2) фактичні обставини справи;
3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи;
4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу;
5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Згідно з частиною п`ятою статті 72 Закону №2073-IX відсутність у адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має правові наслідки, визначені цим Законом.
Оскаржуване рішення не містить належної мотивувальної частини, що свідчить про його невідповідність вимогам зазначеної норми.
Графа “Коментар до відмови про присвоєння адреси” спірного рішення не містить жодних конкретних фактичних даних, які стали підставою для відмови, не ідентифікує відповідні документи або їх положення, що не відповідають вимогам законодавства, та не містить належного обґрунтування зроблених висновків.
Вказівка в рішенні лише на “неповні або недостовірні відомості” без їх конкретизації не дає ані позивачу, ані суду можливості з`ясувати фактичну підставу відмови. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість спірного рішення саме у тому вигляді, в якому воно прийняте.
Суд відхиляє доводи відповідача 2 у відзиві на позовну заяву на правомірність спірного рішення з покликанням на невідповідність забудови генеральному плану, детальному плану території, державним будівельним нормам. Такі міркування не були відображені у рішенні про відмову в тому обсязі, як того вимагає частина сьома статті 26-4 Закону №3038-VI. Правомірність індивідуального акта оцінюється насамперед виходячи з мотивів, які покладені в його основу на момент прийняття. Відзив на позовну заяву не може замінити або виправити дефекти мотивувальної частини вже прийнятого адміністративного акта.
Крім того, аналіз змісту відзиву на позовну заяву свідчить, що відповідач 2 фактично обґрунтовує відмову у присвоєнні адреси не виявленням конкретних недостовірних відомостей у поданих документах, а через допустимість забудови на земельній ділянці в контексті містобудівної документації та будівельних норм.
У межах спірних правовідносин вирішення порушеного заявником питання не передбачає здійснення державного архітектурно-будівельного контролю чи перевірку відповідності забудови вимогам містобудівного законодавства. За встановленого нормативного регулювання орган з присвоєння адреси повинен діяти в межах процедури, визначеної статтею 26-4 Закону №3038-VI, а несприятливе за результатами розгляду заяви рішення має бути належно мотивованим саме в межах передбачених законом підстав.
Доводи відповідача 2 про те, що ключовим у даному спорі є питання реалізації права на забудову земельної ділянки та його відповідності містобудівній документації, суд відхиляє як такі, що не стосуються предмета доказування у цій справі.
Суд не заперечує, що статтями 25 та 26 Закону №3038-VI дійсно передбачено, що режим забудови територій визначається містобудівною документацією на місцевому рівні, а право на забудову земельної ділянки реалізується за умови дотримання її вимог. Водночас зазначені норми регулюють правовідносини, пов`язані із здійсненням будівництва, та визначають умови реалізації права на забудову, але не встановлюють підстав та порядку відмови у присвоєнні адреси об`єкту будівництва.
Натомість спір у справі виник з приводу правомірності рішення про відмову у присвоєнні адреси, що є окремою адміністративною процедурою, врегульованою статтею 26-4 Закону №3038-VI, яка містить вичерпний перелік підстав для відмови у присвоєнні адреси.
Суд також зауважує, що заява про присвоєння адреси стосується об`єкта будівництва - житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1 , при цьому цільове призначення земельної ділянки визначено “для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)”, а ознака відповідності цільового використання земельної ділянки функціональному призначенню зазначена як така, що відповідає (а.с.5).
З витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо повідомлення про початок виконання будівельних робіт слідує, що об`єкт будівництва класифікований як одноквартирні житлові будинки (код 1110 відповідно до НК 018:2023 “Класифікатор будівель і споруд”), що не узгоджується з доводами відповідача 1 про фактичне створення багатоквартирного житлового об`єкта (а.с.27-29).
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що рішення Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради у формі витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ від 21 січня 2026 року №AR01:4334-3460-7714-4190, є протиправним, оскільки прийняте без належного мотивування, не відповідає вимогам частини сьомої статті 26-4 Закону №3038-VI та статті 72 Закону №2073-IX, а тому підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про належний спосіб захисту порушеного права, суд виходить із того, що прийняття рішення за заявами про присвоєння адрес об`єктам будівництва належить до компетенції органу з присвоєння адреси. Суд не наділений повноваженнями підміняти собою цей орган та самостійно вирішувати питання про присвоєння конкретної адреси. Тому належним і ефективним способом захисту є зобов`язання саме Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради (який прийняв спірне рішення, яке суд скасовує) повторно розглянути заяву позивача щодо присвоєння адреси об`єкту будівництва та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням правової оцінки, наведеної у цьому рішенні.
Позов належить задовольнити частково, бо нема підстав для задоволення вимог до Виконавчого комітету Ковельської міської ради, який заяву позивача не розглядав, рішення не приймав.
Частинами першою, третьою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатила судовий збір у сумі 1331,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 02 лютого 2026 року №2.514753525.1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.4, 31).
І хоч позов, який поданий в електронній формі, задоволено частково, на користь позивача має бути відшкодований судовий збір у сумі 1064,96 грн (така сума мала бути сплачена з урахуванням частини третьої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI “Про судовий збір”). Повернення решти збору може бути вирішено за окремим клопотанням відповідно до статті 7 Закону України “Про судовий збір”.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Ковельської міської ради (45008, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, будинок 73, ідентифікаційний код юридичної особи 04051313), Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради (45008, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, будинок 73, ідентифікаційний код юридичної особи 21735556) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради у формі витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про відмову в присвоєнні адреси Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 21 січня 2026 року №AR01:4334-3460-7714-4190.
Зобов`язати Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо присвоєння адреси об`єкту будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером 0722182600:01:001:1268 і прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради судові витрати у сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн 96 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк