Справа № 420/37623/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та визнання противоправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 06.11.2025 року надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, про коригування митної вартості товарів № UA500090/2025/000047/1 від 31.07.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2025/000097 від 31.07.2025. 
В обґрунтування позовних вимог позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, вказує, що рішення про коригування митної вартості № UA500090/2025/000047/1 від 31.07.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2025/000097 від 31.07.2025 є такими, що не відповідають вимогам законодавства, є необґрунтованими, протиправними та порушують права та інтереси товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР», а відтак підлягають скасуванню.
У позові вказано, що рішення про коригування митної вартості товару не містить вказівки на те, які саме неузгодженості наявні у наданих документах (з урахуванням додатково наданих документів) та чому на підставі наданих документів неможливо встановити ціну товару. Відсутність належного обґрунтування митним органом причин коригування митної вартості товару свідчить про необґрунтованість рішення про коригування митної вартості. Позивач вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам обґрунтованості, оскільки не містить роз`яснень того, які саме документи не були надані платником податків, чому таке ненадання документів (якщо воно дійсно мало місце) унеможливлює визначення митної вартості за основним методом, а також не містить посилання на конкретні факти, які є підставою для коригування митної вартості.
Також у позові вказано, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості також не містить обґрунтування обраного методу визначення митної вартості товару та підстави для відступлення від методу, застосованого платником податків, не містить інформації про послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом; не містить інформації про результати проведеної процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу; не містить пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.
Ухвалою суду від 10.11.2025 року позов залишено без руху.
17.11.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову разом із доказами доплати судового збору.
24.11.2025 року ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
09.12.2025 року від представника Одеської митниці до суду надійшло клопотання, в якому представник відповідача просить суд судовий розгляд справи № 420/37623/25 проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
09.12.2025 року до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» не підлягає задоволенню.
Як вказано у відзиві, на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 25UA500090008286U4 від 31.07.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500090/2025/000047/1 від 31.07.2025.
Відповідач зазначає, що скільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 25UA500090008286U4 від 31.07.2025 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
На думку відповідача, у рішенні про коригування митної вартості № UA500090/2025/000047/1 від 31.07.2025 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. 
Також, у відзиві зазначено, що товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 25UA500090008346U3 від 01.08.2025 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 1 214 844,30 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.
Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
15.12.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
18.12.2025 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення.
08.04.2026 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою суду від 24.06.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи № 420/37623/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» зареєстровано як юридична особа 25.07.2011 року (Номер запису: 10721020000026606) та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює такі види діяльності за КВЕД: 20.15 Виробництво добрив і азотних сполук (основний); 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 82.92 Пакування.
23.05.2025 року між Компанією «NITRON GROUP LLC» (США) (Продавець) та ТОВ «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу S-02501228, відповідно до умов якого Продавець погоджується продати, а Покупець погоджується придбати товар на наступних умовах: - продукт NPK 15-15-15, загальною кількістю 3000,00 метричних тон +- 10% на розсуд продавця за ціною 465,00 дол. США за метричну тону на умовах CFR 1SP AAAA Південний або Чорноморськ, Україна, Інкотермс 2020, країна походження - Туреччина.
На підставі інвойсу №I-25-0003435 від 25.06.2025 року компанією NITRON GROUP LLC поставлено позивачу партію товару.
З метою митного оформлення отриманого товару позивачем для підтвердження їх митної вартості до Одеської митниці було подано митну декларацію № 25UA500090008286U4 від 31.07.2025 року, в якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту.
Для підтвердження вказаних у митній декларації № 25UA500090008286U4 від 31.07.2025 року відомостей, до митної декларації, зокрема, було надано, зокрема, нижченаведений перелік документів:
Сертифікат якості (Certificate of quality) №AGRI/CH/002279.1 від 27.06.2025 року;
Сертифікат якості (Certificate of quality) №KK FR 06 від 18.06.2025 року;
Рахунок-проформа (Proforma invoice) №PI-2025-00417 від 26.05.2025 року;
Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №I-25-0003435 від 25.06.2025 року;
Коносамент (Bill of lading) № 1 від 25.06.2025 року;
Вантажна відомість (Cargo Manifest) № б/н від 25.06.2025 року;
Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №D 1360461 від 27.06.2025 року;
Статус особи, яка подає митну декларацію № 2 року;
Платіжна інструкція № 771 від 28.05.2025 року;
Платіжна інструкція № 772 від 28.05.2025 року;
Платіжна інструкція № 780 від 25.06.2025 року;
Платіжна інструкція № 781 від 27.06.2025 року;
Платіжна інструкція № 783 від 02.07.2025 року;
Платіжна інструкція № 790 від 04.07.2025 року;
Висновок про вартісні характеристики товару. підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-1/818 від 08.07.2025 року.
Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №S-02501228 від 23.05.2025
Одеською митницею відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: ) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прайс-листи продавця; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів своїм рішенням № UA500090/2025/000047/1 від 31.07.2025 року здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення.
Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2025/000097.
Так, у рішенні № UA500090/2025/000047/1 від 31.07.2025 року відповідачем було вказано, що за результатом аналізу наданих декларантом документів митного оформлення встановлено наступні розбіжності та невідповідності: 
1) Відповідно до вимог п. 8 статті 264 МКУ з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Заявлена до митного оформлення поставка товарів заявлена відповідно до умов контракту NS-02501228 від 23.05.2025. Наданий декларантом перекладу контракту №S-02501228 від 23.05.2025 в частині умов оплати містить некоректний та невірний переклад, що спотворює суть узгоджених умов оплати: 25% передплати до 31.05.2025; 75% оплати за товар здійснюється у канадських доларах. Зазначене свідчить, що декларантом не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товару, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.
2) Для підтвердження ціни, що фактично сплачена за товар, декларантом надано виправлені платіжні інструкції від 28.05.2025 № 771, № 772, від 25.06.2025 № 780, від 27.06.2025 № 781, від 02.07.2025 № 783, від 04.07.2025 № 790 (з підписами та печатками відповідальної особи платника - ТОВ «Баланс Агро Центр»), які не містять обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема, код операції та код країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації (заповнюється платником або надавачем послуг платника). У платіжних інструкціях від 28.05.2025 № 771, № 772 адреса банку отримувача не відповідає реквізитам, вказаним у проформі-інвойсі від 26.05.2025 № PI-2025-00417, на підставі якої здійснювалася оплата товару. У платіжних інструкціях від 25.06.2025 № 780, від 27.06.2025 № 781, від 02.07.2025 № 783, від 04.07.2025 № 790 адреса банку-отримувача не відповідає реквізитам, вказаним у рахунку-фактурі від 25.06.2025 № 1-25-0003435, на підставі якої здійснювалася оплата товару, а також у графі 56 вказаних платіжних інструкцій зазначені відомості щодо банку кореспонденту, відомості щодо якого відсутні у поданих до митного оформлення товаросупровідних документах (контракті або інвойсах, тощо). Окрім цього, реквізити банку-отримувача та номер Рахунку Продавця, визначені у рахунку-фактурі від 25.06.2025 № 1-25-0003435 (які вказані у платіжних інструкціях від 25.06.2025 № 780, від 27.06.2025 № 781, від 02.07.2025 № 783, від 04.07.2025 № 790) не відповідають реквізитам, визначеним зовнішньоекономічним договором від 23.05.2025 № 5- 02501228. Також отримувач коштів (Продавець - Nitron Group LLC, USA) у зазначених вище платіжних інструкціях визначений як резидент України, що ставить під сумнів автентичність поданих до митного органу документів. Враховуючи, що ініціатор має право відкликати платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції, документальне підтвердження факту перерахування грошових коштів у іноземній валюті на рахунок продавця у системі Swift-переказу не надано до митного оформлення. Отже, з огляду на пункт 4 частини другої статті 53 Кодексу декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар. 
3) у поданому коносаменті від 25.06.2025 № 1 у якості умов оплати фрахту зазначено: «freight payable as per Charter-Party dated 17/06/2025». Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та відповідно перевірки правильності виконання та додержання умов поставки CFR Чорноморськ (Україна).
4) надана копія митної декларації країни відправлення від 17.06.2025 № 25310100EX00044930 не містить жодної інформації щодо Покупця (ТОВ «Баланс Агро Центр») та/або Продавця (Nitron Group LLC), натомість як отримувач - SC CASA 2001 SRL, Romania. 
5) Наданий до митного оформлення сертифікат якості від 27.06.2025 № AGRI/CH/002279.1 - не в повному обсязі (сторінка 1 з 2), що не дає можливості перевірити повноту наявної в ньому інформації, а також без печаток та підписів уповноваженої особи. 
6) Наданий висновок експерта ґрунтується виключно на інформації документів, наданих до митного оформлення (контракт, інвойс, коносамент, тощо) та даних інформаційно-аналітичних видань Argus, «Хім-Кур`єр. Ринок добрив України», «Агрохімія. Інфоіндустрія» без докладної інформації та джерел щодо ринкового рівня цін на аналогічну/подібну продукцію. Додатково надані документи, що містять інформацію біржових організацій про вартість товару, не містять інформації щодо вартості товару «добрива», країна походження якого - Туреччина, у зв`язку з чим неможливо впевнитися у достовірності інформації про вартість продукції та не може бути використано для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару. З урахуванням зазначеного, наданий висновок експерта не може бути використаний для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов до таких висновків.
Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно положень МК України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Частинами 1, 2 ст. 59 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.
В той же час, суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду на таке.
Щодо покликань відповідача на те, що наданий декларантом перекладу контракту №S-02501228 від 23.05.2025 в частині умов оплати містить некоректний та невірний переклад, що спотворює суть узгоджених умов оплати: 25% передплати до 31.05.2025; 75% оплати за товар здійснюється у канадських доларах, а також щодо покликань на недоліки наданих до митного оформлення платіжних документів, то суд зазначає таке, то суд зазначає.
Як стверджує позивач ТОВ “БАЛАНС АГРО ЦЕНТР” було пояснено, що згідно умов оплати 75% вартості за товар має здійснюватися до прибуття судна в порт розвантаження, при цьому в умовах договору було прописано (в оригінальному тексті договору англійською мовою) - “75% CAD (copy of BL and invoice) to be paid before vessels arrival at the discharge port)”. Так, згідно з пунктом 1.1 (Визначення та тлумачення) Додаток А до договору S-02501228 від 23.05.2025 значення CAD або Cash Againts Documents - це платіжна умова в міжнародній торгівлі, яка позначає «Гроші проти документів» з оплатою негативно після отримання відповідних документів та рахунків-фактур, як це вважає Продавець. Тобто “CAD” виступає як абревіатура визначення в міжнародній торгівлі, та жодного відношення до канадських доларів немає.
Протягом усього строку розгляду даної справи відповідачем не спростовано вищевказані твердження позивача.
Згідно з умовами оплати Договором купівлі-продажу 5-02501228 від 23.05.2025 року визначено, що Покупець сплачує 25% передоплати до 31.05.25 року, а 75% (копія BL та рахунок-фактура) мають бути сплачені до прибуття суден у порт розвантаження.
Відповідно до пп.5.3 п.5 Додатку А до Договору купівлі-продажу 5-02501228 від 23.05.2025 року, Покупець здійснює всі платежі в доларах США шляхом банківського переказу негайно доступних коштів на банківський рахунок Продавця у сумі, зазначеній у Комерційному рахунку-фактурі Продавця, без будь-яких вирахувань, зарахувань чи зустрічних претензій, або утримання будь-якого податку, який може бути сплачений Покупцем.
Таким чином, Договором купівлі-продажу 5-02501228 від 23.05.2025 року чітко визначено, що всі платежі здійснюються в доларах США.
Крім того, в рахунку-проформі та в всі суми зазначені в доларах США.
Крім того, суд зазначає, що умови оплати товару є вільним вибором сторін договору як і умова встановлення предоплат, післяплат чи часткових оплат. Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17.04.2018 по справі №815/329/17 та від 26.11.2020 по справі №540/2455/19.
Таким чином, факт оплати/не оплати позивачем отриманого товару не може впливати на його митну вартість.
Сталою є правова позиція Верховного Суду, що умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості (невідповідність строків оплати, що визначені договором) не є тими розбіжностями (суперечностями) не можуть бути покладені в основу висновків митного органу щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару (постанови від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 29.07.2020 у справі №420/1709/19, від 19.11.2024 у справі №420/23588/23, від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Оскільки у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості товару за ціною договору.
Окрім того, ТОВ “БАЛАНС АГРО ЦЕНТР” було надано відкоригований текст перекладу, який не містить інформації про канадські долари. 
Щодо покликань відповідача на те, що наданий до митного оформлення сертифікат якості від 27.06.2025 № AGRI/CH/002279.1 - не в повному обсязі (сторінка 1 з 2), що не дає можливості перевірити повноту наявної в ньому інформації, а також без печаток та підписів уповноваженої особи, то позивач пояснив, що сертифікати, що видають сюрвеєри в порту навантаження є електронними і підписуються електронними підписами. 
Суд погоджується з покликань позивача на те, що митним органом не зазначає жодних норм про те, що існують вимоги засвідчувати сертифікати фізичним відтиском печатки.
Тобто, відповідачем не доведено, що відсутність відповідних відомостей є недоліком вказаного сертифікату відповідно до вимог чинного законодавства. 
Щодо покликань відповідача на те, що наданий висновок експерта ґрунтується виключно на інформації документів, наданих до митного оформлення та даних інформаційно-аналітичних видань Argus, «Хім-Кур`єр. Ринок добрив України», «Агрохімія. Інфоіндустрія» без докладної інформації та джерел щодо ринкового рівня цін на аналогічну/подібну продукцію, то суд зазначає, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України. Таким чином, експертний висновок має виключно інформаційний характер і зазначена в ньому інформація не може слугувати підставою для витребування додаткових документів.
Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача як необґрунтовані.
Щодо покликань відповідача на те, що у поданому коносаменті від 25.06.2025 № 1 у якості умов оплати фрахту зазначено: «freight payable as per Charter-Party dated 17/06/2025, однак зазначений документ до митного оформлення не надавався, то суд зазначає.
Судом встановлено, що постачання товару здійснювалось на умовах CFR UA Чорноморськ. 
Суд зазначає, що за умовами CFR вартість фрахту до порту призначення (Одеса) вже включена продавцем до ціни товару.
Умови CFR передбачають, що відповідальність продавця за вантаж завершується у той момент, коли товар розміщується на борту зафрахтованого відправником судна. Ризики і видатки переходять до покупця не одночасно, а на різних етапах доставки.
Відправник вантажу зобов`язується організувати й оплатити завантаження товару на складі, транспортування до порту відправлення, завантаження товару на судно і перевезення до порту замовника.
При цьому, за даними умовам поставки обов`язки Покупця складаються зі сплати повної вартості товару; сплати процедури митного оформлення для імпорту; сплати вантажно-розвантажувальних робіт в порту призначення; розрахунку за транспортування товару з порту до кінцевого пункту доставки
Тобто витрати на перевезення товарів включені у його вартість і не підлягають окремому відображенню чи обрахунку.
Згідно частини другої статті 53 та статті 58 Митного кодексу України, а також розділу III Правил №599, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 №599, окремі документи щодо вартості перевезення надаються лише тоді, коли фрахт сплачується покупцем окремо і не включений до ціни товару. В даному випадку фрахт вже враховано в загальній вартості товару (CFR), що прямо випливає із змісту інвойсу та коносаменту. Тому вимога відповідача надати окремий документ з інформацією про вартість фрахту є необґрунтованою і не відповідає нормам МК України та міжнародним правилам Інкотермс 2010.
Відтак, суд вважає підстави для коригування митної вартості товару позивача, які зазначені в оскаржуваному рішенні, необґрунтованими.
Щодо покликань відповідача на копія митної декларації країни відправлення від 17.06.2025 № 25310100EX00044930 не містить жодної інформації щодо Покупця (ТОВ «Баланс Агро Центр») та/або Продавця (Nitron Group LLC), натомість як отримувач - SC CASA 2001 SRL, Romania, то суд зазначає, що вказана декларація не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів.

Щодо покликань відповідача на те, що в наданому коносаменті наявні відомості щодо місця видачі SHENZHEN(Китай), але при цьому зазначено маршрут прямування товару XINGANG (Китай) – ODESSA (Україна), і інформація щодо витрат на перевезення товару з міста SHENZHEN (Китай) до порту XINGANG (Китай) - відсутня у товаросупровідних документах, то суд зазначає.
Як вже встановлено судом, поставка задекларованого до митного оформлення товару здійснювалась на умовах FOB.
Згідно п.4 Контракту товари поставляються окремими партіями згідно інвойсів (згідно Інкотермс-2010, умови поставки FOB).
Згідно Інкотермс, термін FOB - продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Отже, на умовах FOB поставка вважається здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Продавець виконав свої зобов`язання за умовами FOB, забезпечивши доставку товару до борту судна в порту XINGANG, і таким чином передав відповідальність за транспортування покупцю.
Вимоги щодо поставки FOB передбачають зазначення порту відвантаження, оскільки передача ризиків і витрат, відбувається саме в цьому порту. Пункти призначення мають бути зазначені лише в разі застосування умов поставки, які включають транспортування до зазначеного місця призначення.
Тобто, в умовах FOВ має бути зазначено саме конкретний порт відвантаження географічний пункт, звідки товар відправляється, а не пункт призначення.
Умови поставки підтверджені контрактом № 10/03-1 від 10.03.2025, рахунком-фактурою №2025AVC09 від 17.06.2025 року.
Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача як необґрунтовані.

Так, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Одеською митницею при прийнятті оскаржуваного рішення не було надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.
Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 року по справі “Суомінен проти Фінляндії” Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).
За встановлених обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Відтак, наявність в оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.
З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення та картка відмови, прийняті Одеською митницею, є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» є такими, що підлягають задоволенню.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання до суду даного позову сплачено 17085,13 грн. судового збору.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» судового збору у розмірі 17085,13 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та визнання противоправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA500090/2025/000047/1 від 31.07.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500090/2025/000097 від 31.07.2025 року.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 17085,13 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БАЛАНС АГРО ЦЕНТР» (вул. Сім`ї Стешенків, буд. 1, оф. 5, м. Київ, 03148, код ЄДОПОУ 37770322);
Відповідач - Одеська митниця (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м.Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631)).

Суддя О.А. Вовченко