707/5167/25 
2/707/322/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
29 квітня 2026 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Тептюка Є.П.
за участю секретаря Заруби Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за заявою позики, -
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за заявою позики.
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач згідно із письмовою заявою від 25.02.2025 року, посвідченою приватним нотаріусом Левицькою Е.А., зареєстрованою в реєстрі за № 1701 передав у борг громадянину ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 250 000,00 грн, що еквівалентно 6 000,00 доларів США, з умовою їх повернення рівними частинами щомісячно до 25.08.2025 року. Після спливу строку відповідно до домовленостей із позивачем, відповідач борг не повернув взагалі. Тому позивач звернувся із позовом до суду про стягнення боргу із відповідача. Також просив стягнути із відповідача всі судові витрати
Сторони в судове засідання не з`явилися.
23.03.2026 року через Електронний суд від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач неодноразово повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином, шляхом направлення повістки на адресу його реєстрації. Рекомендовані повідомлення повернулися із відміткою: «вручено особисто». Додатково відповідача було повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.
20.03.2026 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у зв`язку із тим, що він являється діючим військовослужбовцем, перебуває в зоні бойових дій та не має можливості бути присутнім.
Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, зі згоди позивача, та враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:
19 грудня 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
17 лютого 2026 року від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
24 лютого 2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до розгляду.
20 березня 2026 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у зв`язку із тим, що він являється діючим військовослужбовцем, перебуває в зоні бойових дій та не має можливості бути присутнім.
23 березня 2026 року через Електронний суд від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Встановлені судом обставини:
На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступне.
Згідно заяви від 25.02.2025 року посвідченою приватним нотаріусом Левицькою Е.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1701, ОСОБА_2 зобов`язується до 25.08.2025 року сплатити громадянину ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 250 000,00 грн що є еквівалентом 6 000,00 доларів США. Виплата здійснюватиметься щомісячно рівними грошовими сумами, з урахуванням валютного курсу гривні на момент фактичної сплати.
Норми права, що підлягають застосуванню:
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.ст.525,526,546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з вимогами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Вказана правова позиція щодо застосування вказаних норм права, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014у справі № 6-79цс14,за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.
Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:
Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав заяву, посвідченою приватним нотаріусом Левицькою Е.А., зареєстровану в реєстрі за № 1701 та складену відповідачем про те, що він зобов`язується віддати позивачу грошові кошти в розмірі 250 000,00 грн що є еквівалентом 6 000,00 доларів США, до 25.08.2025 року.
Оскільки сторони дійшли спільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що склали відповідну заяву, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Таким чином відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти, яке має виконуватись належним чином.
На час пред`явлення позову борговий документ є заява, що приєднана до матеріалів справи. Знаходження заяви у позивача та у матеріалах справи свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. Також суд звертає увагу, що позивач надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проте не зазначив свою позицію щодо позовних вимог, тобто і не заперечував отримання грошових коштів та наявності боргу. 
У зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав в повному обсязі, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в сумі 6 000 доларів США, що еквівалентно 250 000,00 грн, відповідно до курсу встановленого Національним банком України станом на 25.02.2025 року.
Крім того, суд враховує, що зобов`язання за договором позики від 25.02.2025 року сторонами визначено в іноземній валюті, а саме в доларах США, а тому сума боргу повинна бути стягнута саме в доларах США. 
З огляду на вище викладене суд вважає, що позов підлягає до задоволення. 
Судові витрати:
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №1ВАЕ-МРХ9-САВА-А78Р від 15.12.2025 року про сплату судового збору в сумі 2 531,62 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 531,62 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України,ст.ст. 263-265, 280 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за заявою позики – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (1987 р. н., адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 6 000 (шість тисяч) доларів США, що еквівалентно станом на 25.02.2025 року в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (1987 р. н., адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 531 (дві тисячі п`ятсот тридцять одна) гривня 62 (шістдесят дві) копійки.
Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області або безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя:  Є.  П.  Тептюк