Київський районний суд м. Полтави 
Справа № 552/3785/26 
Провадження № 2/552/2726/26
РІШЕННЯ
іменем україни

22.06.2026  Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Яковенко Н.Л., 
секретаря судового засідання Сіманової І.О.,
за участі
відповідача ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -  

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 06.05.2026 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. 
В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання, отримані за адресою АДРЕСА_1 , з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в сумі 15222,90 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.05.2026 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. 
Відповідач ОСОБА_1 16.06.2026 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що плата за послугу постачання теплової енергії за двоставковим тарифом, встановленим Полтавською обласною радою для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суперечить нормам законодавства України та не може застосовуватися в індивідуальному договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. 
Позивач просив проводити розгляд без участі представника. 
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, які зазначені в поданому до суду відзиві на позовну заяву. 
Суд, заслухавши відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.05.2022 по 01.11.2025 надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги в повній мірі не вносилася, існує заборгованість вказаний період в розмірі 13077,82 грн. 
При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. 
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 , відповідно, є споживачами послуг з теплопостачання в розмінні норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Частиною 3 ст. 9 закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання в квартирі АДРЕСА_2 . 
Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. 
Оскільки відповідачі покладені на них як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості є повністю обґрунтованими, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість в рівних частках відповідно до рівності часток в праві власності на нерухоме майно. 
При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. 
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». 
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. 
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. 
На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в межах строків позовної давності. 
Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягають задоволенню, необхідно стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.05.2022 по 01.11.2025 з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з кожного в розмірі по 7611 грн 45 коп. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 3328 грн. в рівних частках з кожного. 
Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.05.2022 по 01.11.2025 з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з кожного в розмірі по 7611 грн 45 коп, понесені судові витрати в розмірі по 1664 грн, всього кошти в розмірі по 9275 грн 45 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи: 
позивач – Полтавське обласне комунальне виробниче підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", місцезнаходження 36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а, код 03338030;
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; 
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 23.06.2026. 

Головуючий суддя        Н.Л.Яковенко