ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року
м. Київ
справа № 752/23004/24
провадження № 61-76св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Черняк Ю. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Ангелін Іван Ігорович, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, у складі судді 
Слободянюк А. В., присяжних: Кущ О. В., Басун О. П., від 09 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: 
Головачова Я. В., Нежури В.А., Невідомої Т. О., від 16 грудня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяви
1. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, ОСОБА_3 .
2. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб ОСОБА_3 , як законного представника малолітньої ОСОБА_4 та неповнолітнього 
ОСОБА_1 , а також Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної 
в м. Києві державної адміністрації.
3. Заява  ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вінє батьком військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
4. Внаслідок збройної агресій рф проти України ОСОБА_5 21 липня 
2022 року був добровільно мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України. Військову службу ОСОБА_5 проходив на посаді кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 
3 стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону (Військова частина НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (Військова частина НОМЕР_4 ) сухопутних військ Збройних Сил України.
5.  ІНФОРМАЦІЯ_3 дружині сина ( ОСОБА_3 ) повідомили, що 
ОСОБА_5 загинув у бою з російськими окупантами ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі міста Авдіївка Донецької області, отримавши важке поранення, несумісне з життям. Евакуювати тіло ОСОБА_5 не вдалося через постійний артилерійський обстріл і подальше захоплення позицій ворожими військами.
6. 08 січня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 отримав сповіщення сім`ї про те, що ОСОБА_5 зник безвісти 20 жовтня 
2023 року під час ворожого обстрілу міста Авдіївка Донецької області. Зникнення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
7. За наказом Військової частини НОМЕР_2 від 29 жовтня 2023 року № 636 було проведено службове розслідування обставин і причин відсутності військовослужбовців 3 стрілецької роти, які брали безпосередню участь у бойових діях 20 та 22 жовтня 2023 року і не повернулися до розташування підрозділу. За результатами службового розслідування встановлено, що окремі військовослужбовці 3 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , зокрема кулеметник 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу, солдат 
ОСОБА_5 , вважаються зниклими безвісти за особливих обставин.
8. Оскільки евакуювати тіло загиблого з окупованої території не вдалося та через відсутність документів, що підтверджують загибель ОСОБА_5 , заявник позбавлений можливості увіковічнити пам`ять свого сина, а також не має змоги отримати свідоцтво про смерть, від чого залежить виникнення особистих майнових та немайнових прав, у тому числі для вчинення дій, пов`язаних з оформленням встановлених законодавством пільг та гарантій соціального захисту родині загиблого військовослужбовця.
9. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд оголосити громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдата, кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону (Військова частина НОМЕР_2 ) 
НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (Військова частина НОМЕР_4 ) сухопутних військ Збройних Сил України померлим (загиблим) під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії рф. Датою смерті (загибелі) ОСОБА_5 вважати ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті (загибелі) - місто Авдіївка Донецької області.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
10. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Оголошено померлим ОСОБА_5 , датою смерті визначено ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцем смерті - місто Авдіївка Покровського району Донецької області. Причина смерті - загибель під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії рф.
11. Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року залишено без змін.
12. Суди попередніх інстанції виходили з доведеності підстав для оголошення ОСОБА_5 померлим у зв`язку з існуванням обґрунтованого припущення щодо його смерті, тобто констатації високого ступеня ймовірності загибелі у населеному пункті Авдіївка Донецької області під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії рф. 
13. При цьому суди вважали, що в цьому випадку шестимісячний строк для звернення до суду має відраховуватися з 29 лютого 2024 року, тобто з дати завершення активних бойових дій на території, де зник безвісти ОСОБА_5 і цей строк було заявником дотримано.
14. Відхиляючи доводи ОСОБА_3 щодо наявності спору про право, суди вказали, що задоволення заяви про оголошення фізичної особи померлою не породжує спір про право, а лише конкретизує статус особи та надає можливість провести державну реєстрацію смерті.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
15. У касаційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Ангелін І. І., просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 
2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
16. 02 січня 2026 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Ангелін І. І., подала касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва 
від 09 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 752/23004/24.
17. Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_3 , витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 752/23004/24, які у березні 2026 року надійшли до Верховного Суду.
18. Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
19. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (пункт 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
20. Крім того, вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах положень частини першої статті 231 Закону України «Про охорону дитинства», частини восьмої статті 62 та частини другої статті 78 ЦПК України (пункт 3 частини 2 статті 389 ЦПК України).
21. Вважає, що судами порушені норми процесуального права та наявні передбачені пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України підстави для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
22. Зауважує, що можливість оголошення особи померлою пов`язується із одночасною наявністю низки чинників: закінчення воєнних дій на певній території та спливом шести місяців, протягом яких проводяться пошукові роботи. Водночас оскільки наразі територія міста Авдіївка Донецької області є окупованою, тому воєнні дії на цій території не можуть вважатися закінченими.
23. Стверджує, що оголошення ОСОБА_5 померлим матиме негативні наслідки для його дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Суди попередніх інстанції мали врахувати приписи статті 231 Закону України «Про охорону дитинства», як норму матеріального права, що підтверджує наявність у цій справі спору про право. Крім того, оголошення померлим змінює статус члена сім`ї особи зниклої безвісті на статус члена сім`ї загиблої особи, проти чого заперечують дружина та діти ОСОБА_5 .
24. Посилається на те, що апеляційний суд безпідставно повернув апеляційну скаргу Міністерства оборони України.
25. Звертає увагу, що показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надані в кримінальному провадженні, є недопустимими доказами, оскільки не були надані безпосередньо суду, а свідки не були попередженні про відповідальність за завідомо неправдиві показання.
26. Вважає, що суди попередніх інстанцій прийняли рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки Військової частини НОМЕР_2 , в розпорядженні якої перебуває інформація про зниклого безвісті  ОСОБА_5 та яка виключатиме його із списку особового складу.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
27. У березні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Король В. В., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, доводи якого не можуть бути враховані касаційним судом, оскільки всупереч вимог частини четвертої статті 395 ЦПК України до відзиву не додані докази надсилання його копії ОСОБА_2 .
Обставини справи, встановленні судами
28.  ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (змінено прізвище на « ОСОБА_9 ») є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.  ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
30. Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 № 739 від 11 березня 
2023 року, солдат ОСОБА_5 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 з 21 липня 2022 року, згідно з Указом Президента України 
№ 69/2022 (про загальну мобілізацію) від 24 лютого 2022 року.
31. 08 січня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 надіслано сповіщення сім`ї № 373, згідно з яким ОСОБА_5 зник безвісти 20 жовтня 
2023 року під час ворожого обстрілу у місті Авдіївка Донецької області. Зникнення пов`язане з виконання обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
32. Згідно із доповіддю Військової частини НОМЕР_4 від 08 листопада 
2023 року № 208/1011/3, на ім`я командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_9 », 20 жовтня 2023 року під час штурмових дій противника на ВП «Річка» ВОП НОМЕР_5 в районі населеного пункту Авдіївка Донецької області зникли безвісти військовослужбовці, зокрема кулеметник 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 .
33. Згідно з актом службового розслідування військової частини НОМЕР_2 
від 30 листопада 2023 року, кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 вирішено вважати зниклим безвісти за особливих обставин. 
В акті зазначено, що бойовим розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_4 військовослужбовці Військової частини НОМЕР_2 , у складі НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 були передані для оборони позиції поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області. На час проведення службового розслідування місце перебування військовослужбовців, зокрема солдата ОСОБА_5 , невідоме; ретельні пошуки в районі перебування, у зв`язку з активним веденням бойових дій противником, неможливі. З пояснень стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ОСОБА_10 відомо, що 20 жовтня 2023 року о 6 год 00 хв на позиції, де він перебував, поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області, після артилерійського обстрілу, ворог перейшов до штурмових дій їх позицій; після відбиття всіх атак, ворог став застосовувати отруйний газ; приблизно о 10 год 30 хв від вибуху міни отримав смертельне поранення солдат ОСОБА_11 .
34. Згідно з рапортом стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, солдата ОСОБА_6 , який був очевидцем події, 
20 жовтня 2023 року з 06 години, ворог неодноразово здійснював артилерійські обстріли та штурмові атаки позиції, яку обороняли десять бійців 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти. При цьому противник застосовував боєприпаси, споряджені небезпечними хімічними речовинами. Приблизно о 10 год 30 хв він побачив, як від вибуху міни отримав важке поранення, несумісне з життям, його побратим солдат ОСОБА_5 (позивний « ОСОБА_12 »).
35. На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 30 листопада 2023 року № 709, службове розслідування вважається завершеним, військовослужбовці 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у тому числі кулеметник 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу, солдат ОСОБА_5 , вважаються зниклими безвісти за особливих обставин.
36. Згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора № 06-04/15159 від 20 серпня 2024 року, інформація про перебування ОСОБА_5 у полоні держави-агресора відсутня.
37. Згідно листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 26 вересня 2024 року, в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони державних органів російської федерації про перебування вказаної особи в полоні, стану її здоров`я та місця утримання до координаційного штабу не надходили.
38. Під час допиту в якості свідка в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023100010003409, ОСОБА_6 пояснив, що з 12 березня 2022 року проходить службу в Збройних Силах України, Військова частина НОМЕР_2 на посаді стрільця 1 взводу 3 стрілецької роти. Особовий склад Військової частини НОМЕР_2 10 грудня 2022 року було переміщено до Донецької області для виконання бойових завдань. Під час проходження служби він мав побратима ОСОБА_5 , з яким проходив військову службу в 2 стрілецькому відділенні 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти. 20 жовтня 2023 року підрозділ у кількості 10 осіб, куди входив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконували бойове завдання поблизу с. Степове в районі м. Авдіївка Донецької області. Того ж дня ворожі штурми тривали безперервно з 6 год ранку, ворог застосовував хімічну зброю. У цьому бою він бачив, як на незначній відстані від нього від вибуху ворожої міни отримав важке осколкове поранення голови ОСОБА_5 . Це сталося приблизно о 10 год 30 хв. Підбігши до ОСОБА_5 для надання допомоги, він виявив на його правій скроневій частині голови кров з фрагментами головного мозку, пульс був відсутній, жодних ознак життя не було. Таким чином, він пересвідчився, що ОСОБА_5 загинув миттєво. Евакуювати тіло ОСОБА_5 з поля бою не вдалося через постійний артилерійський обстріл і подальше захоплення позицій ворожими військами.
39. Свідок ОСОБА_7 під час допиту в межах досудового розслідування 
у кримінальному провадженні № 12023100010003409 пояснив, що 20 жовтня 
2023 року вони з побратимами перебували біля заводу «Коксохім», коли 
о 10-11 год російські загарбники розпочали обстріл, за 20 метрів від нього стався вибух. Він перебіг через залізничну смугу і виявив там мертвим свого побратима, руки, ноги і тулуб якого були цілими, але голова була сильно обгоріла. Цим побратимом виявився ОСОБА_5 , якого він добре знав та упізнав. Позивний ОСОБА_5 - «Вайт», був зазначений на форменому одязі. Оскільки розпочалися обстріли, їм довелося відступати, забрати тіло загиблого не було можливості, однак він впевнений, що ОСОБА_5 загинув.
40. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російської федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року 
№ 376, Авдіївська міська територіальна громада, до складу якої входить місто Авдіївка, у період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2024 року була територією активних бойових дій. З 29 лютого 2024 року Авдіївська міська територіальна громада є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
41. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
42. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
43. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
44. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
45. Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
46. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
47. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішувала виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії. 
48. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. 
49. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
50. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
51. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
52. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
53. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
54. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
55. Ці обставини суд встановлює на підставі відповідних доказів, якими можуть бути, зокрема, але не виключно, накази командира військової частини, бойові розпорядження, акти службового розслідування, матеріали кримінального провадження, інформація державних органів та міжнародних інституцій, показання свідків, фото- відеоматеріали тощо.
56. Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній окремій справі.
57. Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що сукупність досліджених у розглядуваній справі доказів дає підстави для обґрунтованого припущення смерті ОСОБА_5 .
58. Зокрема, у справі наявні матеріали службового розслідування військової частини та документи кримінального провадження щодо обставин ймовірної загибелі ОСОБА_5 , відомості державних органів та міжнародних інституцій щодо відсутності достовірної інформації про перебування ОСОБА_5 у полоні.
59. Колегія суддів відхиляє твердження ОСОБА_3 про те, що показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надані в кримінальному провадженні, є недопустимими доказами, оскільки суди правильно надали оцінку протоколам допиту вказаних осіб як письмовим доказам в сукупності з іншими доказами у справі.
60. Під час допитів у кримінальному провадженні свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів.
61. У випадку, якщо ОСОБА_3 мала сумнів у достовірності цих доказів вона не була позбавлена права заявити клопотання про допит ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як свідків у розглядуваній цивільній справі. 
62. Водночас згідно з протоколом судового засідання від 27 березня 
2025 року, після повідомлення представника ОСОБА_1 про отримання дозволу від військової частини на допит в якості свідка військовослужбовця ОСОБА_6 , представник заявниці заперечив проти такого клопотання.
63. Також Верховний Суд звертає увагу, що частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. 
64. Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою і передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження.
65. Шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, у розглядуваній справі має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_5 (населений пункт Авдіївка Донецької області), тобто у даному випадку з 29 лютого 2024 року, а отже на момент звернення ОСОБА_1 до суду, як і на час ухвалення судом першої інстанції оскарженого рішення, - вказаний строк сплив.
66. Вказане не суперечить висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, та узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), 
від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Одрадівка Бахмутського району Донецької області), від 21 січня 2026 року у справі 
№ 127/11048/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Олександропілля Попаснянського району Луганської області).
67. Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання щодо конкретизації правового висновку, зробленого в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 щодо застосування частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строку від дня закінчення активних бойових дій, незважаючи на те, що території залишаються тимчасово окупованими, дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття справи до свого розгляду, зокрема з посиланням на стале правозастосування судами положень частини другої статті 46 ЦК України з дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі особи, у тому числі в разі зміни статусу територій з «території активних бойових дій» на «території можливих бойових дій» або «тимчасово окуповані рф території України» (див. ухвалу від 16 квітня 2026 року у справі № 671/132/25).
68. Доводи касаційної скарги про те, що у цій справі існує спір про право, що виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в окремому проваджені, є помилковими, оскільки в справі не вбачається спору про право, а право заявника на звернення із заявою про оголошення особи померлою прямо передбачено законом і така заява, за загальним правилом, розглядається в порядку окремого провадження (див. постанову Верховного Суду 
від 27 листопада 2019 року у справі № 132/1201/18).
69.  ОСОБА_3 не зазначає між ким існує спір про право та з приводу яких цивільних прав, тоді як для залишення заяви без розгляду існування спору про право має бути реальним.
70.  ОСОБА_1 не ставить під сумнів статус ОСОБА_3  як члена сім`ї 
ОСОБА_5 .
71. Заперечення щодо зміни власного статусу ОСОБА_3 та їх спільних з  ОСОБА_5 дітей, не свідчать про існування спору про право.
72. Як правильно вказали суди, задоволення заяви про оголошення особи померлою не породжує спір про право, а лише конкретизує статус особи та надає можливість провести державну реєстрацію смерті.
73. Аргументи касаційної скарги щодо відсутності висновків Верховного Суду стосовно питання застосування положень частини першої статті 231 Закону України «Про охорону дитинства» у подібних правовідносинах на правильність висновків судів не впливають.
74. Сама по собі наявність дітей у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не передбачає заборону батькові зниклого безвісті військовослужбовця звертатись до суду із заявою про оголошення сина померлим.
75. Судом до участі у справі було залучено службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, а ОСОБА_3 , діяла як законний представник своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
76. Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року апеляційна скарга Міністерства оборони України була повернута особі, яка її подала, з викладенням відповідних мотивів. Міністерство оборони України вказану ухвалу не оскаржувало, а ОСОБА_3 не уповноважена на здійснення у Верховному Суді представництва інтересів міністерства.
77. Також колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що не залучення судом першої інстанції до участі у справі Військової частини НОМЕР_2 не є підставою для скасування рішення суду, оскільки заінтересованою особою у цій справі, зокрема, є Міністерство оборони України, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 липня 
2024 року в справі № 686/11198/22.
78. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
79. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
80. Підстав для скасування оскаржуваних судових рішень через порушення норм процесуального права Верховним Судом не встановлено.
81. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
82. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
83. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
84. Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
85. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.
86. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Ангелін Іван Ігорович, залишити без задоволення.
2. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара Ю. В. Черняк В. В. Шипович