Справа № 577/2756/26 
Провадження № 2-о/577/156/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

27 травня 2026 року      м. Конотоп  
Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Галяна С.В.
за участю секретаря судового засідання Іваненко Н.В. 
заявника ОСОБА_1 
заінтересованої особи ОСОБА_2 
представника заінтересованої особи ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Конотопський районний відділ поліції ГУНП України в Сумській області, ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,- 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:
- заборону вести листування, телефонні переговори з нею, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;
- заборону наближатися на визначену відстань до місця роботи, інших місць частого нею відвідування;
- заборону особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.
Заява обґрунтована тим, що 11.09.2025 року рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який пов`язаний з нею спільним побутом. Проживають вони у квартирі, яка придбана під час шлюбу. ОСОБА_2 вживає алкогольні напої влаштовує сварки, вчиняє неправомірні дії, спрямовані на пошкодження її фізичного, психічного здоров`я, але вплинути на нього вона не може, оскільки до неї постійно застосовується насильство, Також ОСОБА_2 підіймає на неї руку, умисно висловлює погрози, нецензурну лайку, погрожує нанесенням тілесних ушкоджень та фізичною розправою внаслідок чого, вона декілька разів викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Відносно колишнього чоловіка складалися адміністративні протоколи за домашнє насильство та виносились термінові заборонні приписи. Однак, даними заходами ОСОБА_2 нехтує, продовжуючи вчиняти дії, які призводять до здійснення домашнього насильства. ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності: 19.10.2025 року, 30.01.2026 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 14.03.2026 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП тобто повторно, протягом року він вчинив дії, передбачені ст. 173-2 КУпАП, а саме фізичного і психологічного насильства відносно неї. Неодноразово, відносно колишнього чоловіка виносились термінові заборонні приписи, 19.10.2025 року, 30.01.2026 року, 07.02.2026 року строком на 3 доби та 14.03.2026 року строком на 1 добу. Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області по справі 577/808/26 від 17.02.2026 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.; постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області по справі 577/915/26 від 20.02.2026 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з урахуванням ст. 36 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 .
В судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву про видачу обмежувального припису з мотивів, викладених у ній.
Заінтересована особа ОСОБА_2 проти заявлених вимог заперечував.
Представник Конотопського районного відділу поліції ГУНП України в Сумській області Сіліверстов О.В. в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі. 
Відповідно до приписів ч. 1-3 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.
Вислухавши заявницю, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали заяви та надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).
Питання розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII.
Відповідно до ст. 350-2 ЦПК заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон), обмежувальний припис по суті не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Згідно з п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, входять, у тому числі – колишнє подружжя (п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За визначенням наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону зазначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Ст. 26 Закону передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Таким чином видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Згідно із ч. 8 ст. 26 Закону порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК).
Ст. 12, 13, 81 ЦПК унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (ст. 89 ЦПК).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.
Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Важливим є те, що виходячи із змісту цього права, воно включає існування як негативних, так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя (пункт 78 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур проти України»).
Заявниця стверджує, що відносно неї систематично вчиняється домашнє насильство, у зв`язку з чим ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Проте, останній належних висновків не зробив і продовжує вчиняти неправомірні дії.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності: 17.02.2026 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 20.02.2026 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, (а.с. 15, 16).
Крім того, до ОСОБА_2 Конотопським РВП ГУ НП в Сумській області застосовувалися термінові заборонні приписи стосовно кривдника та складалися адміністративні протоколи за домашнє насильство (а.с. 8-14).
Отже, наведені у зверненні факти знайшли підтвердження під час дослідження матеріалів, а тому суд констатує, що ОСОБА_1 систематично зазнає зі сторони колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнього насильства у формі психологічного та фізичного насильства, при цьому прийняті правоохоронним органом заходи у вигляді термінового забороненого припису, як превентивного заходу, позитивних результатів не мали. Відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення ОСОБА_2 насильства відносно заявниці у майбутньому та можливість настання тяжких або особливо тяжких наслідків від таких неправомірних дій, а тому права постраждалої підлягають захисту у визначений законодавцем спосіб.
Разом з тим, на переконання суду, встановлення одразу максимального строку дії обмежувального припису, з огляду на необхідність надання шансу на виправлення, є невиправданим, а відтак у цій частині заява підлягає задоволенню частково.
Керуючись: статтями 1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію насильству», статтями 4, 13, 81, 350-1-350-6, 350-8 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши наступні заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки строком на три місяці:
- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;
- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на відстань 50 метрів до місця роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;
- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з останньою.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Копії рішення направити учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Виконавчий комітет Конотопської міської ради.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня винесення. 
Повне судове рішення складено 04 червня 2026 року.
Повне найменування сторін:
Заявник: ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Заінтересована особа: Конотопський РВП ГУНП в Сумській області (місцезнаходження: м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, 14).
Заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).   

Суддя Галян С.  В.