Справа № 336/1045/26
Пр. 3/336/920/2026 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року         м.Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце працевлаштування не підтверджено, місце народження не відомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП,- 
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з даними протокола про адміністративне правопорушення №312/12/08-01-04-04 від 29.01.2026, складеного головним державним інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб у галузі непродовольчими товарами управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Запорізькій області Мінько О.Г., за результатами камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, адреса місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Стартова, буд.1Е, керівник ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що полягає у несвоєчасному наданні платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а саме: 07.12.2025, 11.12.12025, 12.12.2025, 22.12.2025, 06.01.2026 ТОВ «ЮГКОМ» несвоєчасно сплачено узгоджені грошові зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, самостійно задекларовані в Податковій декларації з плати за землю від 13.02.2025 №9028669711 за квітень 2025 року з граничним терміном сплати 30 травня 2025 року в сумі 74 959,63 гривень, чим порушено п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 ПК України. Порушення встановлено актом від 23.01.2026 №974/08-01-04-04/25487724. Дата та місце порушення - згідно акту камеральної перевірки. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.163-2 КУпАП.
У призначені судові засідання по справі ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце проведення належним чином, про причини неявки суд не сповіщав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення особи. 
Велика Палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain") від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний самостійно з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи. Суддею вжито максимально можливих заходів для повідомлення особи та дотримання його права на особисту участь.
При розгляді справи суддя виходить з того, що за нормою ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Враховуючи наведене, очевидну обізнаність особи про перебування справи про адміністративне правопорушення на розгляді суду, вжиття усіх достатніх та необхідних заходів щодо повідомлення особи, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.
Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя дійшла висновку про те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження з огляду на таке.
Відповідно до ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За вимогами ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
При цьому, склад правопорушення має бути чітко визначеним у відповідності до диспозиції кожної окремої норми, становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і, водночас, достатні для притягнення особи до юридичної, зокрема, адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.
Крім того, відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Суддя наголошує, що згідно з положеннями розділу ІІ п. 2 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 02.07.2016 №566, у разі вчинення однією особою кількох адміністративних правопорушень протоколи складаються окремо щодо кожного з вчинених правопорушень.
Проте, в порушення зазначеної норми у протоколі про адміністративне правопорушення №312/12/08-01-04-04 від 29.01.2026 зазначено декілька самостійних складів адміністративного правопорушення.
Наразі відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-2 КУпАП може наставати за ч. 1 у зв`язку із неподанням або несвоєчасним поданням посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно, саме у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено, які саме дії або бездіяльність вчинені певною особою, в чому полягає їх протиправність, тобто, обов`язковим є всебічне та повне відображення суті адміністративного правопорушення, а також обставин вчинення (дати, часу, місця, способу).
Проте, в даному випадку, при складанні протоколу не зазначено його об`єктивної та суб`єктивної сторони, які б відповідали диспозиції ч.1 ст.163-2 КУпАП.
Так, посадовою особою, яка складає протокол, має бути визначено форму вини, активну чи бездіяльну поведінку особи, яка свідчить про наявність саме в її діях (бездіяльності) складу певного адміністративного правопорушення.
В даному випадку, у протоколі міститься формальне посиланням на норми Податкового кодексу України (ст.57,287), а також на акт камеральної перевірки від 23.01.2026 №974/08-01-04-04/25487724.
Суддя зауважує, що акт перевірки є лише доказом на підтвердження обставин вчинення правопорушення та його сутності, які в протоколі не конкретизовані. Більш того, доданий до протокола акт, у копії, не засвідчений належним чином, що ставить під сумнів його допустимість. Таблиця із даними про податкові декларації, як складова частина акта, не є належним доказом у справі, адже власне вказані декларації до протокола посадовою особою не долучені.
Окремо суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів реєстрації юридичної особи, даних про її керівника, яким, відповідно до тверджень головного державного інспектора ОСОБА_2 є ОСОБА_1 .
У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
На підставі вищевикладеного та за результатами дослідження наявних у справі доказів, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, відповідно, провадження в справі підлягає закриттю.
Керуючись ст. 9, 163-2, 245, 247, 256, 280, 284 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КпАП України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області (Рішення КСУ справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Суддя            Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили “___”_____________ 20___рік
Дата видачі постанови “___”_____________ 20___рік