єдиний унікальний номер справи 531/1163/26
номер провадження 2/531/996/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Герцова О.М.,
за участі секретаря судового засідання Капленко Є.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», за участі представника позивача Донцової Євгенії Олександрівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
АТ «Перший Український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55963,03 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 24.10.2022 ОСОБА_2 на підставі кредитного договору №1002111596801 видано кредит у сумі 57 765,02 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.08.2025 складає: 55 963,03 грн, з яких: 34 465,78 грн - заборгованість за кредитом, 2,98 грн - заборгованість за відсотками та 21 494,27 грн - заборгованість за комісією.
Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті-заяві на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість погашена не була.
Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 01.06.2026 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.
17.06.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калініна С.К. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив частково задовольнити позов АТ «ПУМБ», стягнувши з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 2660,44 грн, а в іншій частині позовних вимог відмовити, судовий збір стягнути у розмірі 1 154,44 грн, а також стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 3 663,99 грн. В обґрунтування відзиву вказано, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових і супутніх банківських послуг та погодження їх зі споживачем при укладенні договору, в зв`язку з чим положення п.5 заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що комісію за обслуговування кредитного договору встановлено незаконно, загальний розмір заборгованості за кредитним договором №1002111596801 від 24.10.2022 без врахування комісії становить 34 468,76 грн, та зважаючи, що відповідачкою було сплачено за період дії кредитного договору 7 798,32 грн, загальний розмір заборгованості повинен становити 26 670,44 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника банку, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.10.2022 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви №1002111596801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 57765,02 грн із строком кредитування 48 місяців.
Відповідно до п. п. 5, 6 кредитного договору розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,50 %, розмір процентної ставки - 0,01 % річних.
Схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами) (п. 7 кредитного договору).
Згідно з графіком платежів: платіжні періоди з 21.10.2022 по 24.10.2026; сума платежу за розрахунковий період: 2 070,16 грн щомісяця та 2 070,02 грн (останній платіж), усього за 48 місяців: 99 367,54 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 866,48 грн щомісяця, усього за 48 місяців - 41 591,04 грн.
Одночасно з підписанням цього договору ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту від 21.10.2022, в якому обумовлено істотні умови кредитування, а саме: інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту додаткова інформація, інші важливі правові аспекти.
Факт перерахування банком коштів у сумі 57 765,02 грн підтверджується платіжною інструкцією №TR.61034229.81555.6883 від 21.10.2022, копія якої долучена до матеріалів справи.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1002111596801 від 24.10.2022 станом на 17.08.2025 непогашена сума кредиту ОСОБА_1 перед банком становить 55 963,03 грн, з них: за сумою кредиту - 34 465,78 грн, заборгованість за процентами- 2,98 грн, заборгованість за комісією – 21 494,27 грн. Відповідачем сплачено кошти в загальному розмірі 31 105,13 грн, з яких: погашення суми кредиту - 23 299,24 грн., погашення процентів за користування кредитом – 7,57 грн, погашення комісії – 7 798,32 грн. Сплачуючи кредит, ОСОБА_1 вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки.
Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у постанові від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц, в якій вказано, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується Випискою по особовому рахунку за період з 24.10.2022 по 17.08.2025.
До позовної заяви банк додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджений правлінням АТ «ПУМБ» (протокол від 31.03.2022 №894).
АТ «ПУМБ» на адресу ОСОБА_1 надіслано письмову вимогу (повідомлення) вих. №КНО-44.2.1/1945 від 20.08.2025 про виконання зобов`язань перед банком за вищевказаним кредитним договором.
Відповідно до Актового запису про шлюб від 03.11.2025 ідентифікатор запиту 00145247040, отриманого через застосунок «Дія», Карлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29.12.2023 проведено державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №210). Після державної реєстрації шлюбу прізвище нареченої – ОСОБА_4 .
Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наданий відповідачці кредит № 1002111596801 від 24.10.2022 є споживчим, тому на правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст.1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Згідно з абзацом 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері., в зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відтак, пунктом 5 кредитного договору позичальнику фактично встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29, 31.33 постанови від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зробила висновок, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п. 31.25 постанови).
Суд звертає увагу, що пунктом 5 кредитного договору комплексного банківського обслуговування №1002111596801 від 24.10.2022 ОСОБА_1 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таку плату встановлено без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.
Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який наведений у заяві №1002111596801 від 24.10.2022.
Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що умова пункту 5 Договору комплексного банківського обслуговування №1002111596801 від 24.10.2022 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемною.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд не погоджується з доводами позовної заяви в частині правомірності нарахування комісії. Суд звертає увагу, що позивач не надав доказів надання послуг, за які необхідно нараховувати щомісячну комісію. А тому, у зв`язку із встановленням судом нікчемності положення пункту 5 кредитного договору №1002111596801 від 24.10.2022 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 21 494,27 грн.
Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором №1002111596801 від 24.10.2022 вбачається, що відповідачкою сплачено кошти в загальному розмірі 31 105,13 грн, з яких 7 798,32 грн позивачем зараховано в сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що є незаконним, а отже ці кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за кредитом та відсотками.
Представником відповідача адвокатом Калініним С.К. у відзиві на позовну заяву наведено розрахунок, за яким заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №1002111596801 від 24.10.2022 становить 26 670,44 грн, з розрахунку: 34 468,76 грн (34 465,78 грн заборгованість за кредитом + 2,98 грн заборгованість за відсотками) – 7 798,32 грн (кошти, зараховані у сплату комісії) =26 670,44 грн., з яким погоджується суд.
З врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості слід задовольнити частково, стягнувши відповідача заборгованість за кредитним договором №1002111596801 від 24.10.2022 у розмірі 26 670,44 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.
За правилами п. 1 ч. 2, ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, крім судового збору, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.ч. 3-6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи слідує, що 26.05.2026 року між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Калінін і Партнери» укладено договір б/н/26 про надання професійної правничої (правової) допомоги. Згідно з п. 2 додатку №1 до вказаного договору за надання професійної (правничої) допомоги клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 7 000,00 грн у строк, до набрання судового рішення законної сили.
На підтвердження витрат на правову допомогу до суду також надано: Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 16.06.2026 на суму 7 000,00 грн, Рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені рішенням засновника Адвокатське бюро «Калінін і Партнери» №3/2018 від 17.07.2018, довіреність на Калініна С.К. на справу №531/1163/26и від 14.05.2026, ордер на надання правничої допомоги серія ВІ №1397353 від 16.06.2026 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2212 від 26.06.2018.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
З урахуванням викладеного, зважаючи, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про те, що з позивача на користь відповідача належить стягнути витрати за надання правової допомоги пропорційн розміру задоволених вимог в сумі 3 336,20 грн.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 257 від 14.11.2025.
Оскільки позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають частковому задоволенню, тобто на 47,66 %, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 154,51 грн.
Керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265, 352 ЦПК, суд,-

У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», за участі представника позивача Донцової Євгенії Олександрівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (код ЄДРПОУ 14282829, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, б.4) заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 26 670,44 грн. (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят гривень сорок чотири копійки).
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (код ЄДРПОУ 14282829, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, б.4) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1 154,51 грн (одна тисяча сто п`ятдесят чотири гривні п`ятдесят одна копійка) пропорційно до задоволених вимог.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (код ЄДРПОУ 14282829, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, б.4) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 336,20 грн (три тисячі триста тридцять шість гривень двадцять копійок).  
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.М. Герцов