ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/284/26 Справа № 705/7522/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Годік Л. С.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі захисника Чимириса О.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Чимириса О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2026 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави 665,60 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 528773 від 01.12.2025, ОСОБА_1 01.11.2025, о 15-05 год., в с. Ладижинка по вул. Гагаріна, керував автомобілем Мерседес Віто д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Чимирис О.В. просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 не винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях останнього.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що працівниками поліції в порушення вимог ст. 268 КУпАП не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки.
Матеріали справи не містять передбачені законом підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Крім того поліцейський в порушення Закону України «Про Національну поліцію» не зазначив правову підставу надання посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для перевірки
Неправомірні дії працівників поліції не можуть мати правові наслідки.

Заслухавши думку захисника Чимириса О.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 528773 від 01.12.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно якого  ОСОБА_1 01.11.2025, о 15-05 год., в с. Ладижинка по вул. Гагаріна, керував автомобілем Мерседес Віто д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, останній від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6810 відмовився, від підпису акту ОСОБА_1 також відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до закладу охорони здоров`я Уманської ЦРЛ від 01.12.2025, відповідно до якого, в результаті огляду, проведеного поліцейським у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду відмовився;
- даними відеозаписів з нагрудних бодікамер поліцейських та відео реєстратора службового автомобіля, повторно досліджених апеляційним судом, на яких зафіксовано зупинку транспортного засобу, процес спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , виявлення ознак алкогольного сп`яніння, його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в найближчому медичному закладі. ОСОБА_1 працівникам патрульної поліції повідомив, що вживав шампанське та не бачить сенсу проходити огляд на стан сп`яніння.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, слід зазначити, що проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом, а відмова від проходження такого незалежно від підстав становить склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Апеляційній суд зазначає, що посилання захисника на те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , належними та допустимими доказами не обґрунтовано, так як дії працівників поліції у встановленому законом порядку останнім не оскаржувались. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що такі доводи є направленими на ухилення від відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції.
Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння апеляційним судом не встановлено.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції. Ураховується практика Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване судове рішення не вимагає детальної відповіді на всі доводи висловлені сторонами, воно має дозволяти вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Чимириса О.В. в інтересах ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба