ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року
м. Харків
справа № 641/7871/25
провадження № 22-ц/818/3073/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»,
стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро»,
боржник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника Гіля Євгена Вікторовича, на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року в складі судді Овдієнко В.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Юрій Дмитрович, звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Заява мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. перебуває виконавче провадження № 67468225 щодо примусового виконання виконавчого документу виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 30062 від 23.09.2021 про стягнення із боржниці ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Дінеро».
03.04.2025 між ТОВ «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» укладено договір факторингу № 571/ФК-25, на підставі якого до останнього перейшло право вимоги.
Вважало, що наявні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні, відкритому на підставі вчиненого виконавчого напису
Просило замінити у виконавчому проваджені № 67468225 щодо примусового виконання виконавчого документу, який видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. за № 30062 від 23.09.2021 про стягнення з боржниці ОСОБА_1 заборгованість на користь ТОВ «Дінеро», сторону виконавчого провадження стягувача ТОВ «Дінеро» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони у виконавчому провадженні – задоволено, замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», нині Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро», на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні № 67468225, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. на виконання виконавчого напису нотаріуса № 300623 від 23.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 15849,00 грн за кредитним договором № AG9053829 від 03.10.2019, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) компанії L7059440.
На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що копія договору факторингу та додатки до нього викликає сумнів у їх достовірності. Належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в реєстрі прав вимог, проте заявником не надано вказаний додаток, відсутність якого не дає можливості установити чи перейшло до заявника право вимоги за договором факторингу, оскільки подана платіжна інструкція сама по собі не свідчить про повну оплату. Зазначила, що заявник надав лише виконавчий напис, в якому вказано суму стягнення 15849,00 грн та будь-яких інших документів додано не було. При цьому з витягу з додатку до договору факторингу вбачається, що стягненню підлягає кошти в розмірі 15199,00 грн. Відмінність суми, зазначеної заявником у додатках до договору факторингу, від суми, зазначеної у виконавчому написі, не дають можливість однозначно встановити тотожність вимог за кредитним договором від 03.10.2019 та виконавчим написом, а відтак і право заявника на заміну стягувача у виконавчому провадженні. У разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження буде закінчене і будь-яка заміна стягувача не матиме жодного практичного та юридичного значення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду – скасувати.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис № 30062, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованість в розмірі 15849,00 грн (а.с.11 зворот).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 10.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67468225 з примусового виконання виконавчого напису № 30062 виданого 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованість в розмірі 15849,00 грн (а.с.10 зворот).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 26.08.2025 прийнято виконавче провадження № 67468225 з примусового виконання виконавчого напису № 30062 виданого 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованість в розмірі 15849,00 грн (а.с.11).
03.04.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ТОВ «Дінеро» укладеного договір факторингу № 571/ФК-25, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.3.1.1 цього договору фінансування – належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в реєстрі прав вимоги. 
Згідно з п.4.1 цього договору перехід права вимоги: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної у додатку № 1 до цього договору, але тільки за умови повної оплати фактором суми грошових коштів фінансування клієнту, передбаченої розділом 3 договору.
Фінансування – належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем негайно, але не пізніше наступного банківського дня з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимоги (п.3.1.2 договору).
Відступлення прав вимоги не набуває чинності, доки фактор не здійснить повну сплату суми фінансування протягом кінцевого терміну, зазначеного в п.3.1.2 договору. Якщо фактор не здійснить платіж протягом 10 банківських днів з моменту підписання реєстру вимог і сторони не домовилися про продовження цього терміну платежу, передача прав вимоги з цього реєстру вважається недійсною, а права вимоги залишаються за клієнтом (п.4.2 договору) (а.с.6-7).
03.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ТОВ «Дінеро» склали акт приймання-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025 (а.с.8зворот).
Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 3260 від 03.04.2025 про сплату ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на рахунок ТОВ «Дінеро» 786341,87 грн, призначення платежу: оплата згідно умов договору факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025, без ПДВ (а.с.9).
У витязі з додатку до договору факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025, вказаний кредитний договір № АG90538298 від 03.10.2019, боржник ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 15199,00 грн, заборгованість по тілу – 8000,00 грн, відсотки – 7199,00 грн (а.с.9 зворот).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (частина перша статті 512 ЦК України).
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14 та від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зробив висновок, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі, з огляду на положення пункту 2 договору відступлення права вимоги.
На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11, (провадження № 61-10005св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.
Такий правовий висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, провадження № 14-181цс20.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 143/1269/17 (провадження № 61-5383св22), від 06 вересня 2023 року у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23), від 26 січня 2022 року у справі № 637/590/16-ц (провадження № 61-15865св21).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Договором факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025 передбачено, що фінансування – належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в реєстрі прав вимоги. 
Фінансування – належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем негайно, але не пізніше наступного банківського дня з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимоги (п.3.1.2 договору).
Відступлення прав вимоги не набуває чинності, доки фактор не здійснить повну сплату суми фінансування протягом кінцевого терміну, зазначеного в п.3.1.2 договору. Якщо фактор не здійснить платіж протягом 10 банківських днів з моменту підписання реєстру вимог і сторони не домовилися про продовження цього терміну платежу, передача прав вимоги з цього реєстру вважається недійсною, а права вимоги залишаються за клієнтом (п.4.2 договору).
Між тим матеріали справи не містять реєстру прав вимоги, з якого б вбачалась належна до сплати сума, яка визначена п.3.1 договору факторингу.
У витязі з додатку до договору факторингу також не вбачається такої суми, у ньому зазначено лише про суми за кредитним договором № АG9053829 від 03.10.2019, де боржником є ОСОБА_1 .
Надана платіжна інструкція № 3260 від 03.04.2025 про сплату ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на рахунок ТОВ «Дінеро» 786341,87 грн, призначення платежу: оплата згідно умов договору факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025, без ПДВ, не може бути належним та достатнім доказом здійснення повної оплати за договором.
Таким чином, до суду першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» не надано належних та достатніх доказів обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025 на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» своїх зобов`язань за договором факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025 та відповідно переходу до нього права вимоги, зокрема до ОСОБА_1 .
Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні правонаступником у цій справі.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14 та від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16, від 06 вересня 2023 року у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23).
Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором № АG9053829 від 03.10.2019, укладеним між ТОВ «Дінеро» та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим заявлені вимоги задоволенню не підлягають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 665,60 грн підлягає стягненню з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , – задовольнити.
Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Юрій Дмитрович, про заміну сторони у виконавчому провадженні – залишити без задоволення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн за подачу апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий  Н.П. Пилипчук

Судді  Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова