ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/407/26	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (судді-доповідача) Прядко О.В.,
суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу керівника Івано-Франківської обласної прокуратури вих. № 24-435ВИХ-26 від 28.05.2026 (вх. № 01-05/1739/26 від 01.06.2026)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2026 (суддя Кобецька С.М.) про зупинення провадження 
у справі № 909/407/26
за позовом керівника Івано-Франківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рогатинської міської ради
до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд"
до відповідача 2 - Відділу освіти Рогатинської міської ради
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів в сумі 116941,26 грн,

УСТАНОВИВ:

Рух справи, процесуальні дії в суді першої інстанції.
Керівник Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом в інтересах держави в особі Рогатинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" та Відділу освіти Рогатинської міської ради про визнання недійсними додаткових угод №1 від 16.09.2022, №2 від 03.10.2022, №3 від 25.10.2022, №4 від 09.11.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №310890 від 28.01.2022, укладених між відповідачами, та стягнення коштів у сумі 116941,26 грн.
Під час судового розгляду справи у підготовчому провадженні ТОВ "Прикарпатенерготрейд" подало клопотання про зупинення провадження у справі №909/407/26 до закінчення розгляду у Конституційному Суді України скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" щодо невідповідності Конституції України п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VІІІ, який встановлює можливість зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків. 

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття. 
Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 20.05.2026 зупинив провадження у справі №909/407/26 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатами конституційного провадження з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" щодо невідповідності Конституції України п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VІІІ.
Суд першої інстанції встановив, що позовні вимоги ґрунтуються на твердженні прокурора про порушення сторонами п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме встановленого цією нормою обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 %. Розрахунок заявленої до стягнення суми (116941,26 грн) також повністю побудований на застосуванні зазначеного 10-відсоткового обмеження. Отже, ключовим у вирішенні спору є юридичний аналіз правомірності/неправомірності збільшення ціни електричної енергії відповідно до законодавчих приписів та наявності відповідних умов такого збільшення, а саме у межах 10% , як передбачено Законом.
Таким чином суд дійшов висновку, що результат вирішення Конституційним Судом України питання конституційності/неконституційності п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" безпосередньо впливає на вирішення позову через посилання на цю норму у якості підстави для недійсності оспорюваних додаткових угод.
Суд зазначає, що не уповноважений самостійно вирішувати при розгляді справи питання конституційності п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, яка розглядається у порядку конституційного провадження.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2026 про зупинення провадження у справі №909/407/26, керівник Івано-Франківської обласної прокуратури подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу вих. № 24-435ВИХ-26 від 28.05.2026, у якій просить скасувати вказану ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; стягнути з ТОВ "Прикарпатенерготрейд" на користь Івано-Франківської обласної прокуратури судовий збір за подання апеляційної скарги.
Скаржник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України". Суд першої інстанції не зазначив жодних обставин, які вказували б на недостатність зібраних у цій справі доказів для встановлення та оцінки обставин (фактів), що є предметом судового розгляду.
Також скаржник зазначає, що розгляд Конституційним Судом України питання конституційності п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не підпадає під визначення "обставин", які встановлюються іншим судом, а стосується виключно застосування норми права до спірних відносин. Правовідносини з виконання спірного договору були завершені на момент звернення прокурора з позовом до суду, а отже рішення Конституційного Суду України у справі №3-78/2026 (178/26) не поширюватиметься на спір у цій справі. Відтак, оскільки на цей час приписи п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин, відкриття конституційного провадження не може бути підставою для зупинення провадження у справі №909/407/26 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, що, за посиланням прокурора, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 01.03.2024 у справі №910/17615/20, від 28.01.2026 у справі №904/2612/24, від 12.05.2026 у справі №924/560/24, від 20.05.2026 у справі №910/4865/24.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
ТОВ "Прикарпатенерготрейд" у відзиві від 10.06.2026 просить залишити апеляційну скаргу керівника Івано-Франківської обласної прокуратури без задоволення як необґрунтовану, а оскаржувану ухвалу у справі №909/407/26 - без змін як законну і таку, що постановлена з додержанням норм процесуального права.
Відповідач 1 зазначає про те, що позов у справі №909/407/26 ґрунтується виключно на застосуванні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Саме (не)відповідність дій сторін цій нормі є тією матеріально-правовою підставою, без оцінки якої вирішити спір неможливо. Натомість розгляд справи по суті до вирішення справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, означав би ухвалення рішення на підставі норми, конституційність якої поставлена під сумнів уповноваженим органом конституційної юрисдикції, що, на думку відповідача 1, і становить об`єктивну неможливість розгляду у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України та водночас усуває ризик ухвалення рішення, яке згодом потребуватиме перегляду й підриватиме правову визначеність. 
Також відповідач 1 зазначає, що ні зміст майбутнього рішення, ні його дія в часі наразі невідомі, а тому не можуть бути підставою для висновку про можливість розгляду справи по суті; правовідносини у цій справі не є "завершеними" у тому значенні, яке надає їм скаржник, адже предметом спору є саме чинність (недійсність) оспорюваних додаткових угод та обумовлені цим наслідки у вигляді повернення коштів. Юридична доля цих угод і відповідного грошового зобов`язання остаточно не визначена та залежить від судового рішення, яке має бути ухвалене із застосуванням норми, конституційність якої перевіряється. Такі правовідносини є триваючими і охоплюються перспективною дією рішення Конституційного Суду України, оскільки продовжують існувати після його ухвалення. 
Відповідач 1 у своїх запереченнях проти доводів апеляційної скарги посилається на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.06.2026 у справі №927/1704/23, а посилання скаржника на справи №910/17615/20, №924/560/24, №910/4865/24 вважає такими, що не спростовують правомірності зупинення провадження у цій справі.

Рогатинська міська рада у поданому до апеляційного господарського суду клопотанні від 11.06.2026 №02-28/1785 зазначила, що підтримує апеляційну скаргу та просить задовольнити її у повному обсязі, при цьому не наводить будь-яких самостійних доводів чи обґрунтувань на підтримку своєї позиції.

Відповідач 2 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи, заяви, клопотання, процесуальні дії в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2026, апеляційну скаргу керівника Івано-Франківської обласної прокуратури у справі №909/407/26 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Прядко О.В., суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.
Ухвалою від 05.06.2026 колегія суддів відкрила апеляційне провадження у справі №909/407/26 та призначила апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 271, ч. 13 ст. 8 ГПК України.
11.06.2026 до апеляційного суду надійшли матеріали справи №909/407/26.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (ч. 2 ст. 273 ГПК України).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Предметом апеляційного перегляду у цій справі є питання дотримання судом першої інстанції норм процесуального права під час постановлення ухвали про зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.
Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку з виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.
Відповідно до змісту п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України визначено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. 
За приписами п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (постанова Верховного Суду від 07.08.2024 у справі №920/481/23).
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, з огляду на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі (постанови Верховного Суду від 01.03.2024 у справі №910/17615/20, від 22.03.2024 у справі №917/227/23, від 06.04.2023 у справі №921/704/20, від 05.03.2025 у справі №910/3334/21).
Також, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі через неможливість її розгляду до вирішення судом іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду вказаної справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду у цій справі, підставами позову (постанова Верховного Суду від 22.01.2024 у справі №904/1282/22).
Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження. Провадження у справі необхідно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 10.06.2019 у справі №914/1983/17, від 16.01.2020 у справі №908/1188/19, від 05.08.2024 у справі №911/3333/23).
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/5425/18, від 20.06.2019 у справі №910/12694/18).
Предметом розгляду у цій справі №909/407/26 є вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та стягнення коштів. Вирішення такого спору передбачає дослідження змісту договору і додаткових угод, обставин та правових підстав їх укладення, документального підтвердження коливання ціни товару, дотримання встановленого законодавством порядку зміни істотних умов договору, а також перевірку правильності визначення заявленої до стягнення суми.
Натомість конституційне провадження у справі №3-78/2026(178/26) не спрямоване на встановлення фактичних обставин цієї господарської справи, пов`язаних з укладенням і виконанням спірних додаткових угод, не стосується оцінки доказів у ній та не вирішує питання щодо прав і обов`язків сторін у спірних правовідносинах. Конституційний Суд України вирішуватиме питання щодо відповідності Конституції України окремого положення Закону України "Про публічні закупівлі".
Клопотання ТОВ "Прикарпатенерготрейд" про зупинення провадження не містить доказів неможливості розгляду цієї справи до вирішення вказаної заявником справи та, всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження як у частині об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за вказаною конституційною скаргою, так і стосовно того, що зібрані у справі, що розглядається, докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
За змістом ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Судочинство у господарських судах, згідно з ч. 3 ст. 3 ГПК України, здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Отже, саме по собі відкриття Конституційним Судом України провадження щодо перевірки конституційності п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не зупиняє дію зазначеної норми закону та не свідчить про її неконституційність, що, відповідно, не позбавляє господарський суд можливості дослідити докази, встановити обставини цієї справи та надати їм правову оцінку. До ухвалення Конституційним Судом України рішення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є чинним і підлягає застосуванню судом під час вирішення спору.
Верховний Суд у постановах від 12.05.2026 у справі №924/560/24, від 20.05.2026 у справі №910/4865/24, від 04.06.2026 у справі №911/2586/24, від 09.06.2026 у справі №918/918/25, розглядаючи аналогічні клопотання про зупинення провадження до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи №3-78/2026(178/26), виходив із того, що наявні у відповідних справах обставини та зібрані докази дозволяють суду належним чином перевірити доводи учасників справи й вирішити спір без очікування результатів конституційного провадження.
Посилання скаржника на ухвалу Верховного Суду від 04.06.2026 у справі №927/1704/23 не свідчить про безумовну необхідність зупинення провадження у цій справі, оскільки питання про наявність об`єктивної неможливості її розгляду вирішується судом з урахуванням предмета і підстав позову, доводів учасників справи, складу доказів та інших конкретних обставин відповідної справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами скаржника та вважає необґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо наявності об`єктивної неможливості розгляду цієї справи №909/407/26 до вирішення іншої справи №3-78/2026(178/26), яка розглядається в порядку конституційного провадження.
При цьому слід також зазначити, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано, відповідно до ч. 3 ст. 320 ГПК України, є підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами.
Отже, зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про зупинення провадження у справі №909/407/26 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Статтею 280 ГПК України унормовано, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи те, що доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права (п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України) знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість та задоволення апеляційної скарги керівника Івано-Франківської обласної прокуратури вих.№ 24-435ВИХ-26 від 28.05.2026, скасування оскаржуваної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі №909/407/26, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат.
З огляду на скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд, з урахуванням положень ст. 129 ГПК України, не вирішує питання щодо відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, оскільки не вирішує спір по суті. У такому випадку судовий збір підлягає розподілу за результатами розгляду справи Господарським судом Івано-Франківської області.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу керівника Івано-Франківської обласної прокуратури вих.№ 24-435ВИХ-26 від 28.05.2026 (вх.№01-05/1739/26 від 01.06.2026) задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2026 у справі №909/407/26 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
3. Матеріали справи №909/407/26 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Манюк П.Т.