ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 червня 2026 року 
м. Київ 
справа № 278/3192/22
провадження № 61-15864св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Ігнатенка В. М. 
суддів: Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Ситнік О. М., Фаловської І. М.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Евін Андрій Костянтинович, на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року в складі колегії суддів: Талько О. Б., Шевчук А. М., Коломієць О. С.,
у справі за позовом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний реєстратор виконавчого комітету Житомирської міської ради Харченко Аліна Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності; 
за позовом заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та повернення коштів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2022 року Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Виконавчого комітету Житомирської міської ради Харченко А. В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 травня 2006 року визнано дійсним укладений 06 липня 2004 року між відкритим акціонерним товариством «Житомирський завод «Автозапчастина» (далі - ВАТ «Житомирський завод «Автозапчастина») та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу незавершеної будівництвом будівлі професійно-технічного училища, розташованого 
за адресою: АДРЕСА_1 .
Саме на вказаний договір купівлі-продажу та рішення суду посилався відповідач, як на підставу набуття ним у власність нерухомого майна при укладенні договору купівлі-продажу з Оліївською сільською радою.
Разом з тим у договорі купівлі-продажу від 06 липня 2004 року вказано, що предметом цієї угоди є незавершене будівництво будівлі професійно-технічного училища. Жодних ідентифікуючих ознак цього нерухомого майна (відсоток готовності, найменування конструктивних елементів, фактично збудована площа тощо) у договорі не вказано. Відсутня така інформація й у рішенні суду, яким цей договір визнано дійсним.
На цей час відсутня будь-яка інформація щодо набуття відповідачем права власності на будівлі майстерні літ. «А1» та будівлі ТП.
Проведена 23 квітня 2008 року технічна інвентаризація нерухомого майна 
по АДРЕСА_1 , підтверджує факт розташування за вказаною адресою лише окремого об`єкта, позначеного літ. «А».
Таким чином, орган місцевого самоврядування стверджує, що при укладенні спірного договору купівлі-продажу відповідач навмисно ввів сільську раду в оману щодо його прав на об`єкт нерухомості та природи цього правочину.
За таких обставин, Оліївська сільська рада, посилаючись на статтю 229 та частину першу статті 230 ЦК України, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між позивачем та відповідачем 19 грудня 
2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. 19 грудня 2019 року.
Також просила визнати недійсним та скасувати запис № 33891553 про державну реєстрацію права власності від 25 жовтня 2019 року, здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
У грудні 2022 року заступник керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, визнання незаконним та скасування пунктів 1 та 3 рішення ради та повернення коштів.
Обґрунтовуючи позов, прокурор зазначив, що у ОСОБА_1 відсутні документи, які підтверджують його право власності на будівлю майстерні 
літ. «А1» та будівлю ТП, що є підставою для застосування 
частини першої статті 230 ЦК України.
Окрім того, вказаний правочин не відповідає інтересам держави та суспільства, оскільки вартість нерухомого майна, яке було придбане сільською радою за спірною угодою, була завищена майже у 4 рази від його вартості. Таким чином, укладаючи цей договір, відповідач мав на меті відчужити майно за значно завищеною ціною задля неправомірного збагачення за рахунок бюджетних коштів.
Отже, спірний договір купівлі-продажу містить всі ознаки недійсного правочину з підстав його невідповідності статтям 203 та 228 ЦК України, як такий, що суперечить інтересам держави і суспільства.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі №278/3192/22 за позовом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 30 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі №278/4471/22 за позовом заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 24 березня 2023 року цивільну справу №278/4471/22 та цивільну справу №278/3192/22 об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний унікальний номер справи № 278/3192/22.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 червня 2023 року у складі судді Дубовік О. М. клопотання ОСОБА_1 задоволено. 
Позов заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області залишено без розгляду.
Суд першої інстанції виходив з того, що листом від 08 грудня 2022 року секретар Оліївської сільської ради повідомив Житомирську обласну прокуратуру про відсутність на цей час можливості вживати додаткових заходів реагування у спірних правовідносинах. Водночас, у провадженні Житомирського районного суду перебуває справа за позовом Оліївської сільської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу. Оскільки позовна заява підписана секретарем Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області та подана до суду 28 жовтня 2022 року, а тому відсутні підстави для представництва прокурором інтересів Оліївської сільської ради в суді.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області задоволено.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 21 червня 2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційний суд виходив з того, що у цій справі заступник керівника Житомирської обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, оскільки орган місцевого самоврядування самостійно не вживав заходів щодо визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу саме з підстав невідповідності цього правочину інтересам держави, а також застосування наслідків недійсності цього договору.
При цьому, своїм листом орган місцевого самоврядування повідомив прокуратуру про те, що позбавлений можливості ініціювати новий судовий процес щодо визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу внаслідок відсутності фінансової можливості. У позовній заяві прокурор вказав, у чому саме, на його переконання, полягає порушення інтересів держави внаслідок укладення спірного договору купівлі-продажу.
Крім цього, апеляційний суд вказав те, що подання Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області самостійно позову про визнання недійсним цього ж договору, не свідчить про відсутність у прокуратури повноважень на представництво інтересів ради у спірних правовідносинах, оскільки підстави цього позову відмінні від підстав позовних вимог прокурора. Окрім того, способи захисту, зазначені у цих позовах, не є тотожними.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Евін А. К. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2023 рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Евін А. К., на постанову Житомирського апеляційного суду 
від 10 жовтня 2023 року, витребувано справу із суду першої інстанції. 
У лютому 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник вказує на неврахування судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, 
від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 08 листопада 
2023 року у справі № 607/15052/16-ц.
Касаційна скарга мотивована тим, що Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області як суб`єкт владних повноважень після отримання повідомлення прокурора самостійно 28 жовтня 2022 року звернулася до суду з позовом в інтересах держави. 
Проте 30 грудня 2022 року заступником керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області також було подано позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва від 19 грудня 2019 року та повернення коштів. 
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що прокурором не доведено підстав для представництва суб`єкта владних повноважень у суді.
Проте з 28 жовтня 2022 року в провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебувала справа № 278/3192/22 за позовом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор виконавчого комітету Житомирської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності.
Отже, у прокурора були відсутні підстави для представництва інтересів держави, оскільки відсутні докази здійснення неналежного захисту державних інтересів Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області. Фактично предмет та підстави позовних заяв Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області та прокурора співпадають, 
а відтак, прокурор не набув право на представництво інтересів держави в суді.
Позиція інших учасників справи
21 жовтня 2024 року заступник керівника Житомирської окружної прокуратури подав відзив, в якому просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року - без змін.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої 
статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2020 року у справі № 278/1089/20 у задоволенні первісного позову Оліївської сільської ради до ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки недійсними відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Оліївської сільської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 19 грудня 2019 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19 грудня 
2019року у розмірі 16 395 485,00 грн. Стягнуто з Оліївської сільської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд справи 
в розмірі 10 510,00 грн.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 278/1089/20 апеляційні скарги заступника керівника Житомирської обласної прокуратури, Оліївської сільської ради залишено без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 
2020 року - без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 278/1089/20рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 05 квітня 2021 року залишено без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).
У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина четверта статті 42 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави 
у відповідних, зокрема, у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).
У судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду 
від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). 
Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
У випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 
частини першої статті 2 Закону).
Сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин прокурор обґрунтовує в порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий 
частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі 
№ 587/430/16-ц).
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший-третій частини четвертої статті 23 Закону).
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (частина четверта статті 56 ЦПК України).
Системне тлумачення абзацу другого частини другої статті 56 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Пунктом 2 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року 
у справі № 912/2385/18 зазначено: 
«77. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. 
80. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. 
81. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
83. Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.».
Вимоги пункту 2частини першої статті 226 ГПК України є аналогічними 
пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, тому до правовідносин у цій справі релевантною є позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.
Прокурор як на підставу для представництва інтересів держави посилався на лист секретаря Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 08 грудня 2022 року №1132/02-03/22, у якому вказано, що сільська рада вже зверталась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними. Проте, рішенням Житомирського районного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 278/1089/20, у задоволенні позову відмовлено. Для звернення до суду із позовом з інших підстав необхідно у тому числі проводити комплексну будівельно-технічну та земельно-технічні експертизи, а також сплатити судовий збір у значному розмірі. Проте у бюджеті не передбачено відповідних коштів.
Разом з тим апеляційний суд у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що у провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває справа № 278/3192/22 за позовом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності.
Таким чином, прокурор не навів належного обґрунтування для звернення до суду в інтересах Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, не надав доказів на підтвердження нездійснення належного захисту прав держави суб`єктом владних повноважень. 
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позов прокурора, дійшов законного і обґрунтованого висновку про те, що 28 жовтня 2022 року Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області було подано до суду позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, що свідчить про вчинення відповідним органом місцевого самоврядування покладених на нього законом обов`язків щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Проте прокурором подано позовну заяву в якій тотожними є сторони спору, предмет і підстави (пункт 4 частини першої статті 257 ЦК України).
Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Також слід врахувати, що судом першої інстанції не здійснено розгляд справи за позовом прокурора по суті спору, тому наявні правові підстави для скасування постанови апеляційного суду про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції й залишення у силі ухвали місцевого суду, якою позов прокурора залишено без розгляду.
За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова апеляційного суду скасуванню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню 
в силі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, 
а ухвала суду першої інстанції - залишенню в силі.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Евін Андрій Костянтинович, задовольнити.
Постанову Житомирського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року скасувати, ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області 
від 21 червня 2023 рокузалишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Ігнатенко
Судді С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
О. М. Ситнік
І. М. Фаловська