Справа № 484/2483/26
Провадження № 2/484/1870/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2026 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого – судді Панькова Д.А.
секретаря судового засідання – Заволенковської Д.П.
за участю позивача – ОСОБА_1 
представника позивача – адвоката Рідош-Шаповал В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання договору купівлі продажу недійсним, 
УСТАНОВИВ:
01 травня 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 10 жовтня 2002 року № 7604 укладений на Первомайській філії Південної Товарної біржі між ним та представником сільськогосподарського виробничого кооперативу «Степовий маяк» в особі голови ліквідаційної комісії Обораза Степана Євтуховича з моменту його укладення та застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши сторони у початковий стан.
В обґрунтування вказаного позову зазначено, що позивач мав намір займатись сільськогосподарською діяльністю, тому збирав інформацію щодо реалізації приміщень бувшими сільськогосподарськими підприємствами.
В 2001 році він дізнався, що в селі Генівка Первомайського району Миколаївської області серед іншого майна СГВК «Степовий Маяк» реалізовуються залишки корівника, який знаходиться по вул. Центральній, 14-а та 11.11.2001 року придбав за договором купівлі-продажу в ліквідаційної комісії СГВК «Степовий маяк». Відповідно до первісного договору купівлі-продажу придбання складалось з залізобетонних арок в кількості 17 штук з фундаментом та залишками будівельних матеріалів, що не підлягають демонтажу. Малось на увазі, що технічне демонтування цих будівельних конструкцій на день їх придбання неможливе. Руйнування приміщень відбулось до придбання позивачем цих залишків приміщень. Приміщення тривалий час не використовувались, не ремонтувались, руйнації сприяли і погодні явища – дощ, снігопади, вітри. Частково приміщення розібрані для потреб населення та для потреб колишнього господарства СГВК «Степовий Маяк».
У зв`язку з необхідністю подальшого оформлення придбання було укладено договір купівлі- продажу на Первомайській філії Південної товарної біржі від 10.10.2002 року договір між позивачем та СГВК «Степовий Маяк» в особі голови ліквідаційної комісії Обараз Степана Євтуховича, де помилково вказано, що ОСОБА_1 придбав комплекс нежитлових будівель – корівники, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу складався відповідно до технічного паспорту будівель, яких насправді на той час вже не було, про що свідчить вказана в договорі ціна нерухомості – 390 грн., адже не можуть корівник із шлакоблоку, корівник з черепашника, 2 корівники із цегли мати таку вартість.
Вказаний договір було укладено в простій письмовій формі та посвідчено лише біржовими брокерами без його нотаріального посвідчення та без реєстрації у встановленому на той час порядку.
Позивач вважає, що вказаний Договір є недійсним з наступних підстав порушення вимог щодо форми правочину. Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Українсько РСР (в редакції, що діяла на момент укладення Договору) договір купівлі-продажу житлового будинку а також, за судовою практикою, нежитлових будівель, що прирівнювалися до них у контексті правового режиму нерухомості, має бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору (ст. 47 ЦК УРСР). Договір є нікчемним, оскільки біржова угода не замінює собою нотаріальний договір купівлі-продажу нерухомості. В договорі вказані діючі приміщення, яких на той час вже не було, тобто в договір внесено фіктивні дані.
В наявному у позивача екземплярі договору відсутні підписи брокерів як представників сторін та підпис продавця щодо ознайомлення з текстом договору, а також підпис представника біржі, який мав ознайомити з договором продавця та покупця.
Відповідно до ст. 47-48 ЦК УРСР, який діяв на той час договір купівлі-продажу нерухомого майна, який вчинено не в нотаріальному порядку, є недійсним і він не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
На даний час підприємство, в якого позивач придбав майно, ліквідовано без правонаступництва. 
З огляду вищевикладене позивач звернулася до суду із даним позовом саме до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, на території якої знаходиться предмет оспорюваного договору.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 22.06.2026 року до суду надійшла заява заступника сільського голови Мигіївської сільської ради про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.
Судом було допитано за клопотанням позивача свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила, що станом на 2002 рік, на час укладення позивачем оспорюваного договору, корівник, який знаходився по АДРЕСА_1 , був у розваленому стані, на тому місці були лише залишки будівельних матеріалів.
Крім того позивач надав суду фотографії реального стану об`єкта, придбаного за оспорюваним договором, з яких вбачається що на місці де був побудований корівник, залишились лише залишки бетонних конструкцій. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідка, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 10.10.2002 року позивач уклав договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 7604, відповідно до якого купив комплекс нежитлових будівель – коровники за адресою: АДРЕСА_1 . Продавцем у договорі виступив голова ліквідаційної комісії Обараз Степан Євтухович.
Договір був укладений на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та зареєстрований на Первомайській філії Південної Товарної Біржі.
На доданій до позову копії оспорюваного договору міститься реєстровий напис про реєстрацію цього договору у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації 27 червня 2003 року.
Враховуючи, що цивільні відносини виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України 2004 року, а саме договір купівлі продажу було укладено 10.10.2002 року суд правильно вважав за необхідне керуватися Цивільним Кодексом України (в редакції 1963 року).
Відповідно до ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України 1963 року).
Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року).
Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, який набув чинності у 2004 році після укладення договору купівлі-продажу, оскільки у даній справі спірні цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства, ЦК України, який є наразі чинним з 2004 року - не застосовується до спірних прав та обов`язків, що виникли до моменту набрання ним чинності.
Отже, з огляду на дату укладення спірного договору, до спірних правовідносин необхідно застосовувати чинну на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, № 1956-XII , ВВР, 1992, N 10, ст. 139) яка визначає, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Форма оспорюваного договору відповідає вимогам Закону України «Про товарну біржу» в редакції чинній на момент вчинення правочину, а сам договір зареєстрований в МБТІ ще у 2003 році.
Суд вважає, що позивач на час укладення договору дарування повинен був достеменно знати, в якому стані перебуває придбаний ним об`єкт нерухомості, а оскільки позивач особисто підписав договір купівлі-продажу, в якому зазначено який самий об`єкт він придбав та його характеристики, перевірити достеменно стан цього об`єкту нерухомості на момент вчинення правочину через 23 роки після його вчинення не є можливим.
На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІНПП – НОМЕР_1 ) до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (код за ЄДРПОУ 04376937, знаходиться за адресою с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, вул. Первомайська, 50) про визнання договору купівлі продажу недійсним – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: