Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року Справа№200/10283/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С. розглянув у спрощеному позовному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність щодо незарахування періодів роботи з 31.08.1996 по 23.03.1999 до трудового/страхового стажу; з 21.03.1985 по 31.03.1993 до пільгового стажу за списком № 2;
визнати протиправним та скасувати рішення від 21.11.2025 № 262140002731 про відмову в призначенні пенсії;
зобов`язати зарахувати до трудового/страхового стажу період роботи з 31.08.1996 по 23.03.1999, до пільгового стажу за списком №2 - з 21.03.1985 по 31.03.1993, повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 14.11.2025 та прийняти рішення про призначення пенсії.
Згідно з позовом рішенням відповідача від 21.11.2025 № 262140002731 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, позивач вважає прийняте рішення протиправним, оскільки під час вирішення питання про призначення пенсії відповідачем неправильно визначено тривалість страхового стажу та не визначено пільгового стажу. Згідно з позовом всупереч п. 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України оскаржуване рішення не містить підстав неврахування періоду роботи позивача з 21.03.1985 по 31.03.1993 до пільгового стажу. Позивач зазначила, що згідно із записами трудової книжки протягом цього періоду вона була зайнята на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, що передбачені Списком № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, а тому зазначений період не врахований до пільгового стажу неправомірно.
Крім цього, згідно з позовом до страхового стажу не враховані на підставі записів трудової книжки періоди роботи з 21.03.1985 по 19.03.1999 через засвідчення запису про звільнення з 19.03.1999 печаткою ТОВ «Екстра». Посилаючись на те, що зазначене вважається недоліком оформлення запису трудової книжки, обов`язок ведення якої покладений на роботодавця, та судову практику, згідно з якою тягар доведення повноти та чіткості відомостей трудової книжки не може бути покладений на працівника, позивач просила врахувати до страхового стажу неврахований період роботи позивача з 31.08.1996 по 23.03.1999.
Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 
За змістом відзиву, передумовою призначення пенсії є встановлення досягнення особою, що звернулася за призначенням пенсії, віку призначення пенсії та наявності страхового стажу встановленої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тривалості.
За змістом відзиву, із врахуванням віку позивача на час звернення за призначенням пенсії, необхідна тривалість страхового стажу згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058 з 01.01.2025 становить не менше 32 років. Втім, страховий стаж позивача становить 23роки 00 місяців 22 дні.
Згідно з відзивом до страхового стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою позивача з 21.03.1985 по 19.03.1999, оскільки запис про звільнення завірений печаткою підприємства ТОВ«ЕКСТРА», а в довідці ТОВ «ЕНЗИМ» від 04.09.2020 №124 відсутня інформація про правонаступника чи ліквідацію підприємства ТОВ «ЕКСТРА». Зазначений період роботи частково зарахований на підставі довідок: від 04.09.2020 №125 (з 21.03.1985 по 31.03.1992), від 30.07.2020 №7 (з 01.04.1992 по 15.05.1995) та довідки про заробітну плату за 1995-1996 роки від 24.06.2025 № 02-29/611 .
У відзиві зазначено, що період роботи з 21.03.1985 по 31.03.1992 не зараховано до пільгового стажу за Списком №2, оскільки у пільговій довідці ДП «ЕНЗИМ» від 10.09.2025№ 50 неправильно зазначено позицію Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», оскільки у розділі XXIII, позиції 3, 6б, 6а відсутні.
До стажу не враховано періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку 1988 та 1996 років народження , оскільки до заяви долучено копії свідоцтв про народження, а відповідно до пункту 2.23 Порядку № 22-1 документи про стаж, подаються тільки в оригіналах.
Відповідач зауважив, що законодавством визначено, що саме заявник подає особисто або через вебпортал ПФУ заяву про призначення пенсії, до якої додає належно оформлений пакет документів, а тому позивач мала подати заяву про призначення пенсії за віком, додавши до ней належно оформлені документи, у тому числі уточнюючі довідки щодо спірних періодів роботи.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою від 06.01.2026 позов залишено без руху. Ухвалою від 27.01.2026 продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , копія якого наявна в матеріалах справи.
14.11.2025 позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заяву позивача опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, що є відповідачем у справі.
21.11.2025 за результатами розгляду звернення відповідач прийняв рішення № 262140002731 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 32 роки. За змістом рішення на час звернення вік заявника становить 60 років 08 місяців, страховий стаж особи становить 23 роки 00 місяців 22 дні. 
В рішенні зазначено, що згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності з 01.01.2018 року страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком, мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 01.01.2028 - від 25 років.
Згідно з частиною 3 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 01.01.2019 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком, мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 01.01.2030 від 15 років.
За змістом рішення в результаті розгляду наданих позивачем документів до страхового стажу не зараховано:
- період роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 15.03.1983, з 21.03.1985 по 19.03.1999, оскільки запис про звільнення завірений печаткою підприємства ТОВ«ЕКСТРА». Згідно з довідкою №124 від 04.09.2020, що видано ТОВ «ЕНЗИМ», відсутня інформація про правонаступника чи ліквідацію підприємства ТОВ«ЕКСТРА» зазначений період потребує зустрічної перевірки підприємства. Зазначений період роботи частково зарахований згідно з довідкою №1235 від 04.09.2020 (період з 21.03.1985 по 31.03.1992), довідкою №7 від 30.07.2020 (період з 01.04.1992 по 15.05.1995) та довідки про заробітну плату № 02-29/611 від 24.06.2025 за період 1995-1996 року. Пільгову довідки №50 від 10.09.2025 та № 51 не враховано, оскільки довідки надані в копії, а документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах;
- період догляду за дітьми 1988 та 1996 років народження до досягнення ними трирічного віку, оскільки до заяви долучено копії свідоцтв про народження, оскільки документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Згідно з розрахунком форми РС -право до стажу роботи враховано періоди: з 10.03.1983 по 17.08.1984, 05.09.1984 по 09.02.1985, з 21.03.1985 по 31.03.1992, з 01.04.1992 по 15.05.1995, з 16.05.1995 по 15.12.1995, з 15.02.1996 по 28.02.1996, з 15.08.1996 по 31.08.1996, з 23.03.1999 по 15.10.1999, з 01.12.2000 по 01.07.2002, з 01.09.2002 по 31.07.2003, з 01.03.2004 по 30.04.2004, з 20.09.2004 по 31.03.2007, х 01.02.2008 по 30.06.2008, з 01.09.2008 по 19.06.2009, з 01.03.2011 по 26.12.2011, з 12.01.2012 по 17.01.2012, з 18.01.2012 по 29.08.2014, з 15.09.2014 по 11.06.2015. Згідно з розрахунком пільговий стаж відсутній.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ
Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 8 Закону№1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:
1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;
2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2025 по 31.12.2025 - - не менше 32 років.
Згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 01.01.2028 - від 25 років.
Згідно з частиною 3 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 01.01.2019 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком, мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу, зокрема починаючи з 01.01.2030 від 15 років.
Статтею 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно статті 24 Закону України №1058 страховий стаж- період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені в сумі, не меншій ніж мінімальний страховий внесок. 
Абзацом 1 частини 2 цієї статі визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Оскільки періоди роботи позивача, на зарахуванні яких наполягає позивач стосуються періоду до впровадження системи персоніфікованого обліку, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що діяв до набрання чинності Законом № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання. 
Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005 (далі – Порядок № 22-1) заява про призначення […] пенсії […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Підпунктом 2 пункту 2.1. Порядку 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи).
Відповідно пункту 2.23 Порядку № 22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У періоді оформлення позивачу запису в трудовій книжці про роботу з 21.03.1985 по 23.03.1999 діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (надалі Інструкція №58) .
Згідно з пунктом 1.1. Інструкцій № 162 та Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 та Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.
Згідно з пунктом 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про винагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Положення аналогічного змісту наявні в Інструкції № 58.
Згідно з п.2.13 Інструкції № 162 та п. 2.14. Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи,професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".
Підпунктом 2.26 Інструкції № 162 та пп. 2.27 Інструкції № 58 встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
Згідно з підпунктом 4.1. Інструкції № 162 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Згідно частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

ВИСНОВКИ СУДУ, ОЦІНКА ДОВОДІВ СТОРІН.
Спір, що виник між сторонами стосується правомірності рішення про відмову в призначенні пенсії та правильності визначення відповідачем тривалості страхового та пільгового стажу під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із врахуванням наведених в оскаржуваному позивачем рішенні підстав неврахування певних періодів зайнятості позивача до страхового та пільгового стажу.
Позивач вважає, що період з 21.03.1985 по 31.03.1993 підлягає врахуванню до пільгового стажу на підставі відомостей трудової книжки та довідок від 10.09.2025 № 50, 51, період роботи з 31.08.1996 по 23.03.1999 – до страхового стажу на підставі відомостей трудової книжки та доданих до заяви довідок.
Відповідно до розрахунку форми РС право період роботи позивача з 01.09.1996 по 22.03.1999 не врахований до страхового стажу, в рішенні про відмову в призначенні пенсії зазначено про неврахування повністю періоду роботи з 21.03.1985 по 19.03.1999 через засвідчення запису про звільнення позивача з 19.03.1999 печаткою ТОВ «Екстра», відомості щодо набуття яким прав та обов`язків ДП «ЕНЗИМ» відсутні. Період роботи позивача з 23.03.1999 по 15.10.1999 врахований до страхового стажу.
Трудова книжки серії НОМЕР_2 позивача, копія якої наявна в матеріалах справи, містить такі відомості про роботу в період з 21.03.1985 по 23.03.1999:
21.03.1985 прийнята тимчасово лаборантом мікробіологом 2 розряду до опитного цеху до Ладижинського заводу ферментних препаратів Главмікробіопром СМ СРСР (запис № 5);
12.03.1991 переведена апаратником обладнання дослідного виробництва за 3 розрядом в ОЦ № 1 (запис № 7);
16.11.1991 переведена хіміком до цеху № 3 тимчасово (запис № 8); 
01.04.1992 цех № 3 Ладижинського заводу ферментів та препаратів преобразовано у Ладижинський біохімзавод, позивач з 01.04.1992 - хімік спиртового цеху (запис № 9). 
10.12.1992 Ладижинський біохімзавод реорганізований в Орендне підприємство «Біолік» (запис № 10);
01.12.1992 переведена змінним майстром спиртового цеху (запис № 11);
15.12.1994 ОП «Біолік» про реорганізовано у ВАТ «Біолік», на базі спиртового цеху створено ВАТ «Екстра» (запис № 12).
19.03.1999 звільнено за згодою сторін (запис № 13).
22.03.1999 позивача прийнято на роботу до Закритого акціонерного товариства «Оболонь».
Оскільки відповідно до записів трудової книжки позивач звільнена з роботи 19.03.1999, записи про роботу в період з 20.03.1999 по 22.03.1999 в трудовій книжці відсутні, період роботи з 23.03.1999 по 15.10.1999 врахований до стажу, вимоги позивача в частині періоду з 20.03.1999 по 23.03.1999 не підлягають задоволенню через непорушення відповідачем права позивача в частині його зарахування до стажу. 
З приводу неврахування періоду з 31.08.1996 по 19.03.1999, з підстав засвідчення запису про звільнення ТОВ «ЕКСТРА» та потреби проведення зустрічної перевірки для його зарахування суд зазначає таке.
Запис про звільнення позивача від 19.03.1999 засвідчений печаткою ВАТ «Біолік», а не ТОВ «ЕКСТРА», як визначено відповідачем у рішенні від 21.11.2025 № 262140002731, з огляду на що відмова у врахуванні періоду роботи позивача з 21.03.1985 по 19.03.1999 (у т.ч. як заявлено позивачем у позові з 31.08.1996 по 19.03.1999) є протиправною. 
Суд також зауважує на тому, що чинне законодавство не містить положень, які б визначали проведення перевірки доданих до заяви про призначення пенсії документів передумовою врахування до стажу певного періоду роботи особи. Таким чином, суд вважає неправомірними доводи відповідача про неможливість врахування до пільгового стажу наведеного періоду роботи позивача з підстав необхідності перевірки довідок.
Згідно з довідкою ДП «ЕНЗИМ» від 10.09.2025 № 50 позивач працювала повний робочий день на Ладижинському заводі ферментних препаратів, в період з 21.03.1985 по 11.03.1991 - за професією лаборант-мікробіолог, з 12.03.1991 по 15.11.1991 - за професією апаратник установки дослідного виробництва, з 16.11.1991 по 31.03.1992 – за професією хімік дослідного цеху № 1, № 3, що передбачено Списком № 2 розділ ХХІІІ підрозділ 3, 6б, 6а, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.1991 № 10.
Зазначені у цій довідці професії та періоди роботи відповідають відомостям трудової книжки серії НОМЕР_2 . 
Відповідно до довідки ДП «ЕНЗИМ» від 10.09.2025 № 51 підприємство створено в результаті неодноразової реорганізації, є правонаступникам всіх архівних документів Ладижинського заводу ферментних препаратів. В ході реорганізації наказом від 11.10.1986 Міністерством медичної мікробіологічної промисловості СРСР створено Ладижинське виробниче біофармацевтичне об`єднання «Ензим», наказом Держкоммедбіопрому від 27.10.1994 № 109 створено АТ «Холдингова компанія «Ензим», наказом Держкоммедбіопрому від 11.11.1997 № 116 та наказом ДП «ЕНЗИМ» від 24.01.1998 створено ДП «Ензим».
Згідно з довідками ДП «ЕНЗИМ» від 04.09.2020 № 124, № 125 державне підприємство «ЕНЗИМ» створено в результаті неодноразової реорганізації та є правонаступником всіх архівних документів Ладижинського заводу ферментних препаратів, позивач працювала на Ладижинському заводі ферментних препаратів, далі ДП «ЕНЗИМ» з 21.03.1985 по 31.03.1992 (наказ про звільнення № 21-к від 30.03.1992) - хіміком цеху № 3.
Як зазначено в рішенні про відмову в призначенні пенсії від 21.11.2025 № 262140002731 зазначені довідки не враховані відповідачем через надання позивачем їх копій, а не оригіналів.
Суд погоджується із доводами відповідача про те, що в силу п. 2.23 Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи про стаж, вік та заробітну плату мають надаватися особою тільки в оригіналах.
Разом з цим суд звертає увагу на те, що відповідно до п.3.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення. Відповідно до п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
У контексті наведеного під час вирішення питання про призначення пенсії пенсійний орган, перш за все, має виходити зі змісту документів, що додані до заяви про призначення пенсії, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено ч.2 ст. 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.
З огляду на зазначене, неврахування відповідачем пільгового стажу позивача на підставі доданих до заяви про призначення пенсії копій довідок від 10.09.2025 № 50 та 51, з підстав ненадання позивачем їх оригіналів є протиправним.
Суд не приймає до уваги доводи позивача проте, що період роботи з 21.03.1985 по 31.03.1993 підлягає врахуванню до пільгового стажу як робота згідно зі Списком № 2, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 та доводи відповідача про неправильне визначення у довідці від 10.09.2025 № 50 позицій Списку № 2, зо затверджений постановою КМУ від 26.01.1991 № 10, оскільки за змістом рішення про відмову в призначенні пенсії від 21.11.2025 довідки від 10.09.2025 № 50 та 51 взагалі не розглядалися відповідачем під час вирішення питання про призначення пенсії.
Визнання судом неправомірними наведені в рішенні від 21.11.2025 № 262140002731 підстави відмови у врахуванні до страхового та пільгового стажу періодів з 21.03.1985 по 31.03.1993 та з 31.08.1996 по 19.03.1999 є підставою визнання такого рішення протиправним та його скасування, зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з огляду на що вимога позивача в цій частині обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Суд зазначає, що у випадку, що розглядається вплив на права позивача має оскаржуване позивачем рішення від 21.11.2025 про відмову в призначенні пенсії, що, за висновками суду, підлягає визнанню протиправним та скасуванню. В такому випадку суд вважає достатнім за для відновлення порушеного права позивача на призначення пенсії застосування як способу захисту скасування рішення від 21.11.2025 № 262140002731 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, без задоволення вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо зарахування спірних періодів. 
Вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 31.08.1996 по 19.03.1999 та до пільгового стажу періоду роботи з 21.03.1985 по 31.03.1993 не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено під час розгляду цієї справи, таке неврахування стало наслідком нерозгляду доданих позивачем до заяви документів (записів трудової книжки щодо періоду роботи з 31.08.1996 по 23.03.1999 та довідок від 10.09.2025 № 50, 51) за їх змістом. При цьому, під час розгляду справи суд не визначає самостійно питання віднесення певних періодів роботи до страхового та пільгового стажу, що віднесено до дискреційних повноважень органів пенсійного фонду, а перевіряє правомірність такого врахування чи неврахування, дотримання відповідачем встановленого порядку вирішення питання про призначення пенсії. 
На підставі ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд, із врахуванням обставин справи, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача врахувати висновки суду, що наведені в цьому рішенні під час повторного розгляду заяви позивача від 14.11.2025.
Оскільки тривалість страхового та пільгового стажу підлягає встановленню після повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії, вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком не підлягають задоволенню як передчасні. 
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до квитанції №7942-7609-2254-6369 від 22.01.2026 позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Враховуючи виникнення спору через неправомірні дії відповідача, суд вважає за можливе присудити на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в повному обсязі
З огляду на зазначене, на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 21.11.2025 № 262140002731 про відмову в призначенні пенсії;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 14.11.2025 із врахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ЄДРПОУ 13486010.

Суддя А.С. Михайлик