П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 723/4999/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дедик Н.П. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
05 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2025 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6043992 від 29.10.2025, винесену за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Також, позивач просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30.03.2026 адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову серії ЕНА №6043992 від 29.10.2025 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Закрито справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. 
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.
Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Також, від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, позивач зазначив про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Також, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представників відповдіача.
Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6043992, винесеною 29.10.2025 поліцейським відділення поліції № 1 (м. Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції ГУ НП в Чернівецькій області молодшим лейтенантом поліції Онуфрійчуком С.Р., ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_1 , 29.10.2025 в с. Михальча по вул. Хуторській, керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія для перевірки, чим порушив п. 2.4.а – керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Також, суд першої інстанції зауважив, що з електронного рапорту чергового працівника поліції Серафимчука від 29.10.2025 вбачається, що 29.10.2025 о 20-11 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 29.10.2025 о 20-09 год. звернувся староста Кам`янецької ОТГ ОСОБА_2 , який повідомив, що вище цвинтаря, як їхати на сміттєзвалище, вантажний автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 викинув сміття на проїжджу частину.
Зазначене також підтверджується письмовою заявою ОСОБА_2 , де також вказано, що про вчинене йому повідомив мешканець села ОСОБА_3 , після чого він зателефонував на гарячу лінію «102».
З письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що 20.10.2025 близько 19-20 год. він їхав по вул. Хуторській в с. Михальча та побачив маніпулятор, який вигружав сміття на узбіччя дороги, за кермом якого сидів ОСОБА_1 , який під час розмови повідомив, що це вже третій автомобіль, який він вигружає. В подальшому водій розвернув автомобіль і хотів поїхати, але йому перекрили дорогу і викликали працівників поліції.
Згідно рапорта працівника поліції капітана Р.Леонтія та довідки про результати проведення перевірки звернення ОСОБА_2 від 27.11.2025, в ході розгляду звернення голови Кам`янської сільської ради ОСОБА_2 , зареєстрованого в ІКС ІПНП (журналі ЄО) ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області 29.10.2025 за № 17404, встановлено, що ОСОБА_1 на вантажному автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 в с. Михальча біля сільського сміттєзвалища розвантажував гілля, чим спричинив Кам`янській сільській раді матеріальну шкоду в розмірі 16800,00 грн. В ході проведеного по дворового обходу в с. Михальча ОСОБА_4 повідомив, що був свідком події. ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився.
Відповідно до рапорта поліцейського СРПП ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області мол.лейтенанта поліції С.Онуфрейчука, прибувши на місце події та поспілкувавшись з ОСОБА_1 – останній відмовився від надання будь яких пояснень, вся розмова зафіксована на нагрудну бодікамеру.
З відеозапису, наданого відділенням поліції № 1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області на адвокатський запит № 774аз-2025 адвоката ОСОБА_5 вбачається, що вантажний автомобіль припаркований обабіч дороги, ОСОБА_1 пояснював, що не керував транспортним засобом, тому не надає посвідчення водія, у подальшому поліцейський оголошує постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні надав показання про те, що йому, як сільському голові, зателефонував житель села Чурюк та повідомив, що вантажний автомобіль вивантажує гілля на проїзну частину дороги. Це було ввечері, дату не пам`ятає. Він приїхав на місце, там був позивач і ОСОБА_6 . На його запитання чому викидають гілля, позивач не відповів і зачинився у вантажівці. Він викликав поліцію. Приїхав батько позивача. Коли він приїхав, то вантажівка стояла, і в його присутності не їхала, позивач сидів у вантажівці. Поліцейські як приїхали, то вантажівка також стояла. Позивач не пред`явив поліцейським документи на машину та водійське посвідчення. У нього поліцейські відбирали пояснення на місці події після того, як встановили особу позивача.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні надав показання про те, що йому зателефонували і повідомили, що машина поїхала на сміттєзвалище. Коли він туди прибув, то побачив, що машина стоїть на дорозі. Він підійшов до позивача і запитав, чому викидає там сміття, з відповіді останнього зрозумів, що там викидали і до цього. Потім приїхали поліцейські, у подальшому батько позивача, який казав, що він був за кермом вантажівки. У його присутності до приїзду поліцейських позивач не говорив, що не керував машиною. Він бачив, що вантажівка рушила з місця, проїхала вниз, розвернулася, але виїхати звідти не могла. Поліцейським він давав пояснення на місці події.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту керування ОСОБА_1 автомобілем, як про це зазначено в оскаржуваній постанові. В ході судового розгляду з досліджених доказів не вбачається підтверджень того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Свідки у судовому засіданні пояснили, що коли вони прибували на місце події, то вантажний автомобіль стояв. Отже, ні свідки, ні поліцейські не зупиняли транспортний засіб, яким би керував позивач ОСОБА_1 .
Таким чином суд першої інстанції не вбачає в діяннях ОСОБА_1 , що полягали у непред`явленні посвідчення водія на вимогу поліцейського, складу правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки не підтверджено, що він керував автомобілем. Суд вважає, що за відсутності факту керування транспортним засобом, особа не є водієм, а отже не має обов`язку пред`являти для перевірки посвідчення водія.
За таких обставин, суд першої інстанції вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є недоведеним, а оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з пп."а" п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно з пп."а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до пп."б" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).
Згідно з пп."ґ" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Відповідно до п. 6 ст. 62 ЗУ «Про національну поліцію» втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
В свою чергу, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Також, згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6043992 від 29.10.2025, зазначення будь-якого доказу фіксування правопорушення в постанові відсутнє, як і будь-яке посилання на покази свідків.
Таким чином, в порушення вимог статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 24.01.2019 в справі №428/2769/17.
Також, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Крім того, колегія суддів зазначає, що всупереч ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, колегія суддів зауважує, що в частині роз`яснення прав та строку оскарження, оскаржувана постанова містить інформацію з якою погодився позивач, що йому було роз`яснено як права в межах 268 КУпАП та і строк оскарження вказаної постанови.
Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано жодних доказів, які б чітко вказували на підтвердження того, що позивачем було здійснено порушення вимог ПДР України в частині не пред`явлення посвідчення водія та інших документів працівникам поліції, тому враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин колегія суддів приходить до висновку, що постанова серії ЕНА №6043992 від 29.10.2025 підлягає скасуванню.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Також, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.