Єдиний унікальний номер 205/3730/26
Номер провадження 2/205/3553/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року місто Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Дорошенко Г.В.,
за участю секретаря судового засідання Копич В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «ФК «ТОП1» Тофан М.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 13.07.2025 року №3425412259-438160 в розмірі 56133,28 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 13.07.2025 між ТОВ «ФК «ТОП1» та ОСОБА_1 укладено договір позики «Базовий ТОП» №3425412259-438160, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 30000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Відповідно до п. 2.1. Договору Позикодавець у день укладення Договору надає Позичальнику грошові кошти в позику в сумі 42134 гривень на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування на рахунок Позичальника, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника у форматі НОМЕР_1 , зазначеному в Договорі та який відповідач самостійно верифікував в особистому кабінеті. Факт успішного перерахування грошових коштів на рахунок Відповідача підтверджується копією довідки платіжної установи (ТОВ «ФК «Контрактовий дім») №20943 від 25.02.2026 року про підтвердження успішної оплати, що додається. Згідно з пунктом 7.1 Договору термін дії договору – до 08.01.2026 року, тобто кредит мав бути повернутий у повному обсязі у термін до 08.01.2026 року включно. Однак, всупереч взятим на себе зобов`язанням, на даний час відповідачем не було повернуто кредитні кошти. Станом на дату складання позову заборгованість відповідача становить 56133,28 грн та складається з: 15548,06 грн – заборгованість у вигляді тіла позики; 19518,22 грн – заборгованість у вигляді процентів; 21067,00 грн – заборгованість у вигляді штрафу. З цих підстав, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 13.07.2025 року №3425412259-438160 у розмірі 56133,28 грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25.03.2026 відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
12.05.2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про часткове визнання позову в частині тіла кредиту та відсотків.
Представник позивача ТОВ «ФК «ТОП1» Тофан М.В. в судове засідання не з`явилася, у позові звернулася з проханням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи здійснювати за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява з проханням розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги у частині тіла кредиту та відсотків визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Разом з цим, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в частині штрафу. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 13.07.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ТОП1» було укладено договір позики «Базовий ТОП» №3425412259-438160, за умовами якого, згідно з п.2.1. відповідачу було надано грошові кошти в позику в сумі 42134 гривень на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування на його рахунок з використанням реквізитів його електронного платіжного засобу у форматі № НОМЕР_1 , зазначеному в Договорі та який відповідач самостійно верифікував в особистому кабінеті (а.с. 15-18).
Відповідно до п.2.2 Договору загальний строк кредитування за цим Договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута у термін до 08.01.2026 року включно. У разі невнесення (або недовнесення) суми грошового зобовязання до зазначеної дати невнесена (недовнесена) сума грошового зобов`язання вважається простроченою заборгованістю, та до позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього Договору, визначена розділом 5 Договору. Строк кредитування може бути продовжено виключно за взаємним волевиявленням сторін, погодженням суттєвих умов, шляхом укладення додаткової угоди до цього Договору, яка підписується у порядку, вказаному у п.1.2 Договору. Зміна строку кредитування в односторонньому порядку не допускається.
Згідно з п. 2.4. Договору Позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням та обслуговуванням цього Договору та наданням позики: п.2.4.1 одноразова комісія за надання позики, що становить 12134 грн, яка нараховується і утримується в момент надання позики із суми позики, зазначеної у п.2.1 договору; п.2.4.2. комісія за використання позики відсутня.
Відповідно до п. 2.3 Договору За користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою, яка складає 1,35% від залишку суми позики протягом перших 90 днів строку кредитування та 0,09% від залишку суми позики, за період з 91-го дня строку кредитування до кінцевої дати строку кредитування включно. Проценти за цим договором нараховуються одноразово в першому періоді та щоденно за датою першого обов`язкового платежу протягом строку кредитування. 
Згідно з п.2.6 Договору орієнтовна загальна вартість позики складається із розміру суми позики, тобто суми коштів, яка надана позичальнику згідно п.2.1 цього Договору та загальних витрат за договором, тобто витрати позичальника, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням суми позики, включаючи проценти за користування, комісії та додаткові та/або супутні послуги, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням суми позики, які сплачуються позичальником згідно умов цього Договору та становить 94323,37 гривень.
Відповідно до п.2.8 Договору позика надається на споживчі цілі. Сума позики може бути використана позичальником для будь-якої мети, що не заборонена цим Договором або чинним законодавством України.
Відповідач підписав договір за допомогою смс кода «j46942».
З матеріалів справи вбачається, що 13.07.2025 року ОСОБА_1 ознайомився із умовами кредитування та за допомогою смс кода «s59086» підписав Паспорт споживчого кредиту в якості інформації, яка надається споживачу до укладення кредитного договору (а.с.21-26).
Вказане підтверджується витягом з реєстру смс-повідомлень на номер ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а.с.42)
Підписавши кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.
Згідно з копією листа від ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування грошових коштів № НОМЕР_3 від 25.02.2026 року відповідачу на банківську картку № НОМЕР_1 13.07.2025 року зараховано 30000 грн (а.с. 36).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №3425412259-438160 від 13.07.2025 року станом на 25.02.2026 заборгованість відповідача становить 56133,28 грн, яка складається із: заборгованості за тілом у розмірі 30000 грн; заборгованість за комісією у розмірі 12134 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 17064,27 грн; заборгованості за штрафом у розмірі 21067 грн (а.с. 38-41).
Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Згідно з п. 6, 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину (позиція Верховного Суду у постанові № 524/5556/19 від 12.01.2021, у постанові №127/33824/19 від 07.10.2020).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти відповідно до умов договору. Але в процесі користування кредитом відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.
Таким чином, у порушення Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
При укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту та розміру процентів надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір, отже відповідач передбачав всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору.
Підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про його ознайомлення з правилами надання коштів у кредит.
Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, судом встановлено факт укладення між ТОВ «ФК «ТОП1» та ОСОБА_1 вищезазначеного договору позики, а також факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення отриманих кредитних коштів. Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача за вказаним договором позики, яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 15548,06 грн та заборгованості за процентами у розмірі 19518,22 грн.
При цьому відповідач у поданій до суду заяві позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотками визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вказані обставини узгоджуються з дослідженими судом доказами та не спростовуються матеріалами справи.
За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у зазначеній частині.
Щодо стягнення із відповідача на користь позивача 21 067 грн неустойки, суд звертає увагу на таке.
Заявляючи вимогу про стягнення неустойки позивач покликався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, на підставі якого, на думку позивача, дозволено здійснювати нарахування неустойки за договорами про споживчий кредит.
Проте поза увагою позивача залишились положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України(частина 2 статті 4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки за договором позики від 13.07.2025 в розмірі 21067,00 грн.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, оскільки позовні вимоги судом задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1663,19 грн (35066,28 грн х 2662,40 грн /56133,28 грн) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» заборгованість за договором позики «Базовий ТОП» №3425412259-438160 від 13.07.2025 в розмірі 35066 (тридцять п`ять тисяч шістдесят шість) гривень 28 копійок, з яких: 15548,06 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19518,22 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1663 (одна тисяча шістсот шістдесят три) гривні 19 копійок.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1», адреса місцезнаходження: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Крутогірний узвіз, буд. 1, код ЄДРПОУ 44059032, електронний кабінет наявний;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , електронний кабінет відсутній.

Суддя Г.В. Дорошенко