РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
12 травня 2026 р.  Справа № 120/11242/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Бершадської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Бершадське житлово-комунальне господарство" про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області до Бершадської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Бершадське житлово-комунальне господарство" про стягнення податкового боргу.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у Комунального підприємства "Бершадського житлово-комунального господарства" наявний податковий борг у загальному розмір 314056,32 грн., який, на думку податкового органу, варто звернути на кошти Бершадської міської ради.
Ухвалою від 18.08.2025 року Вінницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.
02.09.2025 р. через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що особливості стягнення податкового боргу, що встановлені статтею 96 ПК України, не змінюють пріоритету стягнення податкового боргу насамперед за рахунок коштів відповідного платника податків (комунального підприємства), а також не змінює послідовності реалізації стадії стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 ПК України, а саме: звернутися до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунку у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу; а вже потім звертатися до органу місцевого самоврядування відповідно до вимог статті 96 ПК України. Вказав, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що ним здійснено всі заходи, передбачені статтею 95 ПК України. Таким чином вважає вимогу передчасною.
Пояснення від третьої особи щодо позову та відзиву до суду не надходили.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив, що КП "Бершадське ЖКГ" являється платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України від 02.12.2010р. №2755-VI. 
Згідно з картки особового рахунку платника податків за Відповідачем рахується податкова заборгованість в сумі 314056,32 грн., яка складається з наступних платежів :
Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів латника податку у вигляді З/П - 305954,91 грн., з яких основний платіж - 0,00грн., штрафні санкції - 0,00 грн., пеня - 305954,91 грн. 
Земельний податок з юридичних осіб - 2110,05 грн., з яких основний платіж - 0,00грн., штрафні санкції - 1081,21 грн., пеня - 1028,84 грн.
Податок на додану вартість - 5991,36 грн., з яких основний платіж - 0,00грн., штрафні санкції - 0,00 грн., пеня - 5991,36 грн.
Заборгованість третьої особи підтверджується постановою Вінницького окружного адміністративного суду по справі №802/98/17-а від 14.02.2017 року, постановою Вінницького окружного адміністративного суду по справі №802/838/17-а від 20.06.2017 року, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/4881/20-а від 18.11.2020 року, виконавчим листом по справі №120/4881/20-а від 27.01.2021 року, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/227/24 від 03.07.2024 року, а також витягами з інтегрованих карток платника податків, податковою вимогою №931-25 від 30.09.2016 року.
Позивачем вживалися передбачені чинним законодавством заходи щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів з рахунків боржника та вжиття заходів щодо реалізації майна, яке могло бути джерелом погашення податкового боргу. Однак вказані заходи не призвели до фактичного погашення заборгованості у зв`язку з відсутністю у боржника достатніх коштів та майна, придатного для звернення стягнення.
З огляду на безрезультатність вжитих заходів примусового виконання податкового обов`язку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених інтересів держави та забезпечення погашення податкового боргу.
Визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив із наступного.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 87.2 статті 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Згідно з п.88.1 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Пунктом 89.2 статті 89 ПК України встановлено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
Відповідно до п.89.5 ст.89 ПК України у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
Механізм застосування податкової застави податковими органами визначається Порядком застосування податкової застави податковими органами, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 року № 586, пунктом 4 якого передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків обов`язків, визначених Кодексом, майно такого платника податків у випадках, встановлених Кодексом, передається у податкову заставу.
Пунктами 1 та 2 Розділу ІІ Порядку № 586 передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).
При цьому, вказаним Порядком передбачено можливість як складення акта опису майна податковим керуючим, так і складення акта про відсутність майна у платника податків, що може бути описано у податкову заставу.
Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється положеннями статей 95 - 99 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до положень пункту 96.1 статті 96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.
Відповідно до пункту 96.3 статті 96 ПК України, відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пункті 96.1 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.
У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Для цього контролюючий орган звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 ПК України до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.
Відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПК України, у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.
У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.
Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу. Якщо вказані заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то податковий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.
Правовідносини щодо погашення податкового боргу державних або комунальних підприємств регулюються спеціальними нормами, зокрема, статтею 96 ПК України, що зумовлено особливою метою створення таких підприємств, які у більшості випадків пов`язані із здійсненням соціальних функцій (комунальні підприємства) та із захистом загальнодержавних інтересів (казенні підприємства).
Пунктом 96.1 статті 96 ПК України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:
- виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради;
- затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу;
- ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;
- прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.
Згідно п. 96.3 ст. 96 ПК України, відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.
У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.
Виходячи з аналізу наведених вище норм права, обов`язок контролюючого органу на звернення із позовною заявою до органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке комунальне підприємство або його майно, із позовом про звернення стягнення податкового боргу на кошти такого органу виникає виключно у разі відсутності у боржника власного майна, яке може бути внесено в податкову заставу, або після продажу внесеного в податкову заставу майна такого підприємства і лише за умови недостатності суми коштів, отриманих від такого продажу, для погашення податкового боргу. Наведені в пункті 96.1 статті 96 ПК України особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 цього Кодексу.
Аналогічний підхід до застосування наведених норм права викладено у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року (справа №826/15776/15), від 20 грудня 2019 року (справа №826/19486/15), від 11 вересня 2019 року (справа №826/8951/15), від 26 грудня 2018 року (справа №810/3735/15), від 6 листопада 2018 року (справа №807/903/15).
За змістом наведених норм лише дотримання процедури досудових дій, дає право контролюючому органу звернутися до суду з позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти місцевого самоврядування.
Передумовою звернення контролюючого органу до органу місцевого самоврядування (органу виконавчої влади) у порядку ст.96 ПК України є вжиття ним заходів щодо виявлення майна та встановлення неможливості внесення такого майна в податкову заставу внаслідок його відсутності.
При цьому, застосування передбаченої ст.96 ПК України процедури є допустимим за умови неможливості погашення податкового боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника податків, у порядку встановленому ст.95 ПК України, та недостатності суми коштів, отриманих від продажу майна платника для погашення податкового боргу.
Суд зазначає, що у розумінні ст.ст. 87, 95, 96 ПУ України податковому органу кореспондований обов`язок довести, що майно комунального підприємства не підлягає приватизації, та позивачем вжито вичерпних заходів щодо погашення податкового боргу, а також дотримано всіх правил та процедур, які є передумовою звернення з поданням до власника про стягнення сум податкового боргу Комунального підприємства.
Як вбачається з матеріалів справи, сума боргу до стягнення становить 314056,32грн.
З метою погашення податкового боргу контролюючим органом вживались заходи примусового стягнення коштів боржника шляхом направлення до банківських установ платіжних інструкцій, а саме: 
платіжної інструкції №01/06/2465631 від 09.06.2025 року, яку повернуто без виконання; 
платіжної інструкції №01/02/2465631 від 25.02.2025 року, яку повернуто без виконання; 
платіжної інструкції №02/12/33837215 від 24.12.2024 року, яку повернуто без виконання. 
Наведене свідчить про відсутність достатніх коштів на рахунках підприємства для виконання податкового обов`язку. 
Крім того, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі №802/838/17-а було задоволено позов про накладення арешту на кошти та інші цінності КП «Бершадське ЖКГ», що підтверджує застосування до боржника заходів примусового характеру у зв`язку з наявністю заборгованості. 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна усе нерухоме майно КП «Бершадське ЖКГ» перебуває під арештом, у зв`язку з чим відсутнє майно, за рахунок якого можливо здійснити погашення податкового боргу. 
Відтак у зв`язку з відсутністю майна у КП Бершадське ЖКГ» контролюючий орган не мав можливості стягнути податковий борг з цього комунального підприємства шляхом продажу його майна, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником КП «Бершадське ЖКГ» є Бершадська міська рада. 
Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2020 у справі №711/3288/17-ц, відповідно до якої орган місцевого самоврядування може нести відповідальність за зобов`язаннями створеного ним комунального підприємства у випадку встановлення обставин, які свідчать про визначальний вплив засновника на діяльність підприємства, зокрема щодо його фінансового стану, управління майном та прийняття рішень, що призвели до неможливості виконання підприємством своїх зобов`язань. 
Матеріалами справи підтверджується, що КП «Бершадське ЖКГ» є підприємством комунальної форми власності, засновником та власником майна якого є Бершадська міська рада, а діяльність підприємства безпосередньо пов`язана із реалізацією повноважень органу місцевого самоврядування у сфері житлово-комунального господарства. 
При цьому тривала відсутність у підприємства коштів та майна, достатніх для виконання податкового обов`язку, наявність арештів на все нерухоме майно боржника, а також безрезультатність заходів примусового стягнення свідчать про фактичну неспроможність підприємства самостійно виконати свої зобов`язання перед бюджетом. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що Бершадська міська рада як засновник, власник майна та орган управління комунального підприємства має процесуальний статус належного відповідача у даній справі, оскільки вирішення спору безпосередньо стосується її прав та обов`язків у сфері управління комунальним майном та діяльністю створеного нею підприємства.
Нормами ПК України передбачене погашення податкового боргу органом місцевого самоврядування, у власності якого знаходиться комунальне підприємство. Погашення податкового боргу може виконуватись шляхом виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків, затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу, шляхом ліквідації такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії, або прийняття відповідною радою рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків у разі, якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна.
Так, податковий орган у разі неможливості стягнення податкового боргу з комунального підприємства звертається з відповідним поданням до міської ради. 
Як вбачається із матеріалів справи, ГУ ДПС у Вінницькій області звернулось із поданням №1/33837215 від 10.04.2025 року (лист №3726/5/02-32-13-05-14 від 11.04.2025 року) до Бершадської міської громади Вінницької області, як до органу у сфері управління якого знаходиться КП "Бершадське ЖКГ", щодо прийняття одного з рішень, передбачених п.96.1 ст.96 ПК України. Лист №3726/5/02-32-13-05-14 від 11.04.2025 року з поданням від 10.04.2025 року щодо вжиття заходів для погашення заборгованості КП "Бершадське ЖКГ" (ЄДРПОУ 33837215) отримано відповідачем особисто 11.04.2025 року.
Відтак, позивачем дотримано вимоги п.96.3 ст.96 ПК України щодо звернення податкового органу до органу місцевого самоврядування з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.
Поряд з тим, згідно ст. 11 вищевказаного Закону, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Відповідно до п. 23, п. 27 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема: затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.
Жодних доказів реагування відповідачем на надіслані позивачем подання матеріали справи не містять.
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем вірно обрано спосіб стягнення податкового боргу, саме з міської ради має бути стягнутий податковий борг КП "Бершадський ЖКГ", оскільки міська рада є власником комунального підприємства, та міська рада має здійснити заходи по погашенню податкового боргу шляхом виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу, рішення про фінансування таких витрат розглядається на сесії відповідною радою.
Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для його задоволення. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити повністю.
Звернути стягнення податкового боргу КП «Бершадське ЖКГ» на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває комунальне підприємство або його майно, шляхом стягнення з Бершадської міської ради податкового боргу КП «Бершадське ЖКГ» у розмірі 314056,32 грн. (триста чотирнадцять тисяч п`ятдесят шість гривень 32 копійки).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ 44069150),
Відповідач: Бершадська міська рада Вінницької області (вул. Героїв України, буд. 23, м. Бершадь, Вінницька область, 24400 код. ЄДРПОУ 04051033)
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство "Бершадське житлово-комунальне господарство" (вул. Картвелішвілі, буд. 44, м. Бершадь, Вінницька область, 24400, код ЄДРПОУ 33837215)

Рішення суду сформовано 12.05.2026

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна