ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ,01032,тел.(044)235-95-51,е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" червня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/84/26 
Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Зубр»	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт Строй»	
про 	стягнення 83299 грн.	
без повідомлення (виклику) сторін
суть спору:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Зубр» (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт Строй» (далі – відповідач) про стягнення 83299 грн., з яких 58146,03 грн. основного боргу, 25152,97 грн. пені.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення), що є спільною власністю територіальних громад сіл Бориспільського району від 11.04.2017 № 141-17 щодо своєчасної та повної сплати орендної плати за користування нежитловим приміщенням, площею 25 м.кв., розміщеним на фасаді 4-х поверхової будівлі будинку побуту, за адресою: 08300, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 79-В у період з червня 2020 року по жовтень 2025 року.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2026 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інших документів, що підтверджують заперечення проти позову упродовж двадцяти п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання відзиву та встановлено відповідачу строк для подачі заперечення на відповідь на відзив упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання відповіді на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк, встановлений для подання відзиву, докази належного виконання своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення), що є спільною власністю територіальних громад сіл Бориспільського району від 11.04.2017 № 141-17 щодо своєчасної та повної сплати орендної плати; контррозрахунок заявлених до стягнення суми пені.
Сторони повідомлені про відкриття провадження у справі в порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі.
У встановлений судом строк відповідач через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву від 11.02.2026 (вх. № суду 2404/26 від 11.02.2026), в якому він заперечує проти позовних вимог, з підстав, які зводяться до того, що строк дії договору оренди закінчення 11.04.2018; позивач не надав жодних документів, які б підтвердили фактичне користування відповідачем нерухомим майном; позивач не надав жодних документів, які б підтвердили фактичне здійснення господарських операцій між сторонами у справі. Також відповідач вказує, що строк для звернення з даним позовом сплив 12.04.2020. Посилання позивача на карантин та воєнний стан, як підстави пропуску строку звернення до суду, відповідач вважає необґрунтовані. 
У встановлений судом строк позивач подав до суду відповідь на відзив від 25.02.2026 (вх. № суду 1049/26 від 02.03.2026), в якій наводить власні спростування на доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву. Позивач, зокрема, зазначає, що твердження відповідача, що строк дії договору оренди закінчився 11.04.2018 не відповідають фактичним обставинам справи. Сторони договору своїми діями підтвердили продовження договірних відносин, а відповідач не лише користувався майном, але й здійснював платежі за договором, що відповідно до усталеної практики свідчить про фактичне виконання договору та визнання його дії. Доводи відповідача про пропуск строку звернення до суду є юридично необґрунтованим, спростовуються фактичними діями самого відповідача. Відповідач не повернув об`єкт оренди у встановленому порядку, не здійснив демонтаж власного майна з орендованої площі, фактично утримує за собою частину фасаду будівлі, не сплачуючи при цьому поточні орендні платежі та наявну заборгованість. Отримання виставлених позивачем рахунків та подальше здійснення оплат є належним підтвердженням фактичного виконання договору сторонами та реального характеру господарських операцій. Надані у справі докази в їх сукупності підтверджують як факт користування відповідачем орендованим майном, так і здійснення між сторонами господарських операцій у спірний період. 
У встановлений судом строк відповідач через систему «Електронний суд» подав заперечення на відповідь на відзив від 12.03.2026 (вх. № суду 4260/26 від 13.03.2026), в яких він наводить власні спростування на доводи позивача, викладені у відповіді на відзив. Відповідач, зокрема, зазначає подібні заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву.
Через систему «Електронний суд» відповідач подав додаткові пояснення та клопотання про витребування доказів від 20.03.2026 (вх. № суду 4771/26 від 20.03.2026), в якому просить суд поновити процесуальний строк для подачі клопотання про витребування доказів. Задовольнити клопотання про витребування доказів. Витребувати у Комунального підприємства Бориспільської районної ради «ЗУБР» наступні документи: Статут Комунального підприємства Бориспільської районної ради «ЗУБР»; посадову інструкцію Байчаса С.М., контракту т.в.о. керівника з засновником; Положення конкурсної комісії по проведенню конкурсу на право укладання договорів оренди майна спільної власності територіальних громад сіл Бориспільського району.
Мотивуючи необхідність поновлення пропущеного строку для подачі клопотання про витребування доказів, відповідач вказує, що відповідно до рішення Конституційного Суду №9-зи від 25.12.1997, відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до ст. 64 Конституції України не може бути обмеженим. Документи, які відповідач витребовує мають виняткове значення для об`єктивного, всебічного, повного і неупередженого розгляду даної справи та прийняття законного рішення, а тому відповідач просить суд відповідно до ст. 119 ГПК України поновити пропущений строк.
Через систему «Електронний суд» позивач подав до суду додаткові пояснення від 23.03.2026 (вх. № суду 4942/26 від 23.03.2026).
Через систему «Електронний суд» відповідач подав до суду: заперечення на додаткові пояснення від 30.03.2026 (вх. № суду 5442/26 від 31.03.2026), в яких він, зокрема, зазначає про сплив строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом; клопотання від 15.04.2026 (вх. № суду 6412/26 від 14.04.2026) про долучення доказів.
Дослідивши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт Строй» про поновлення процесуального строку для подачі клопотання про витребування доказів та витребування доказів від 20.03.2026 (вх. № суду 4771/26 від 20.03.2026), суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Положеннями ст. 118 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідач не обґрунтував та не довів поважності причин пропуску встановленого законом строку для подання клопотання про витребування доказів в зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт Строй» від 20.03.2026 (вх. № суду 4771/26 від 20.03.2026) в частині поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів. 
Оскільки відповідач звернувся до суду з клопотаннями від 20.03.2026 (вх. № суду 4771/26 від 20.03.2026) про витребування доказів, з пропуском строку встановленого законом на його подання а судом відмовлено в поновлені пропущеного строку для його подання, суд на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України залишає клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт Строй» про витребування доказів без розгляду.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд
встановив:
Між сторонами у справі було укладено договір оренди нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення), що є спільною власністю територіальних громад сіл Бориспільського району від 11.04.2017 № 141-17 (далі – договір), відповідно до умов якого позивач – орендодавець передає, а відповідач – орендар приймає у строкове, платне користування окреме індивідуально визначене майно (далі – нерухоме майно), площею 25 м.кв., розміщене на фасаді 4-хповерхової будівлі будинку побуту, за адресою: 08300, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 79-В, що знаходиться на балансі орендодавця, вартість якого визначено згідно з звітом незалежної оцінки і становить для приміщення, розміщеного на фасаді 200,00 грн. (п. 1.1 договору).
Згідно з п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою: розміщення зовнішньої реклами.
Пунктом 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування нерухомим майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі нерухомого майна, який є невід`ємною складовою договору.
У разі припинення чи розірвання цього договору нерухоме майно повертається орендарем орендодавцю. Нерухоме майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі нерухомого майна, який підписується в день припинення чи розірвання договору (п. 2.4 договору).
Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду нерухомого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл Бориспільського району, рішенням сесії Бориспільської районної ради і становить з урахуванням пропозицій конкурсної комісії, за перший місяць оренди 1736,20 грн. (одна тисяча сімсот тридцять шість грн. 20 коп.) без ПДВ за всю площу оренди, нарахування та оплата ПДВ здійснюється в порядку встановленому чинним Законодавством.
Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.2 договору).
Пунктом 3.3 договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно, не пізніше 20 числа наступного місяця за поточний з наданням орендодавцю інформації щодо сплати (копія платіжного доручення з відміткою банку або квитанція) до кінця поточного місяця. Розподіл орендної плати між орендодавцем та районним бюджетом здійснюється у співвідношення відповідно до рішення Бориспільської районної ради.
Розмір орендної плати переглядається на вимогу орендодавця у разі зміни методики її розрахунку, розміру орендних ставок та здійсненою оцінкою майна за пропозицією конкурсної комісії, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п. 3.4 договору).
У відповідності до п. 5.2, 5.6 договору орендар зобов`язався своєчасно до 20 числа місяця в якому наданий рахунок орендодавця і у повному обсязі сплачувати орендну плату. Підставою для оплати орендованого приміщення є рахунок орендодавця який надається до 15 числа місяця орендарю. Щомісяця, до 30 числа місяця, надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копія платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує орендаря).
Цей договір діє з моменту підписання акта приймання передачі та до 11 квітня 2018 року (включно), з можливістю подальшої пролонгації, з дозволу консурсної комісії районної ради (п. 10.1 договору).
На виконання умов договору оренди позивач - орендодавець передав, а відповідач - орендар прийняв нежитлове приміщення, яке знаходиться на фасаді 4-х поверхової будівлі Будинку побуту, площею 25,0 м.кв., що розташоване за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 79-В, про що свідчить акт передачі-приймання приміщення від 11.04.2017, який підписаний уповноваженими представниками орендодавця та орендаря, копія якого залучена до матеріалів справи.
Відповідно до витягу з протоколу засідання конкурсної комісії по проведенню конкурсу на право укладення договорів оренди майна спільної власності територіальних громад сіл Бориспільського району № 04/04-18 від 03.04.2018, за наслідками розгляду заяв учасників щодо укладення договорів оренди майна спільної власності територіальних громад сіл Бориспільського району, балансоутримувачем якого є КП БРР «Зубр», комісіє надано право останньому на продовження з ТОВ «ІБК «Еліт Строй» договору оренди приміщення, площею 25,0 кв.м на фасаді 4-х поверхової будівлі будинку побуту за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 79-В, терміном на один рік.
Відповідач листом від 25.03.2019 № 12 звернувся до позивача з приводу продовження договору оренди нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення), що є спільною власністю територіальних громад сіл Бориспільського району. В листі вказано, що за відповідачем рахується борг, який він зобов`язався сплатити до 15 квітня 2019 року. 
Відповідно до витягу з протоколу засідання конкурсної комісії по проведенню конкурсу на право укладення договорів оренди майна спільної власності територіальних громад сіл Бориспільського району № 08/09-19 від 26.09.2019, за наслідками розгляду заяв учасників щодо укладення договорів оренди майна спільної власності територіальних громад сіл Бориспільського району, балансоутримувачем якого є КП БРР «Зубр», комісіє надано право останньому на продовження з ТОВ «ІБК «Еліт Строй» договору оренди приміщення, площею 25,0 кв.м на фасаді 4-х поверхової будівлі будинку побуту за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 79-В, терміном до 26.08.2022.
Між сторонами у справі укладено додаткову угоду від 26.09.2019 № 1, якою сторони домовилися внести зміни до п. 10.1 договору, виклавши його в наступній редакції: « 10.1 Цей договір діє з моменту підписання акта приймання-передачі та дійсний до 26 серпня 2022 року (включно), з можливістю подальшої пролонгації, з дозволу конкурсної комісії».
Відповідно до ч. 9 ст. 18, п. 6(1) розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ХІ (зі змінами), Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 № 634, враховуючи закінчення терміну дії договору з ТОВ «ІБК «Еліт Строй», Комунальне підприємства Бориспільської районної ради «Зубр» наказом «Щодо прийняття рішення про продовження договору оренди» від 25.07.2022 № 43 вирішено в період після припинення чи скасування воєнного стану, але не пізніше двох місяців після припинення чи скасування воєнного стану, оголосити аукціон за результатами якого чинний договір оренди нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл Бориспільського району № 141-17 від 11.04.2017, за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 79-В на оренду частини фасаду будівлі Будинку побуту площею 25 кв.м., може бути продовжений з існуючим орендарем ТОВ «ІБК «Еліт Строй» або укладений з новим орендарем терміном на 2 роки 11 місяців.
30.10.2025 відповідач листом № 01-23/58 просив позивача демонтувати рекламу розміщену на фасаді будівлі будинку побуту за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 79-В, у зв`язку з одностороннім розірванням договору оренди № 141-17 від 11.04.2017.
Листом від 04.11.2025 № 26 позивач просив відповідача утриматися від прийняття рішень щодо демонтажу ОЗР, які є власністю ТОВ «ІБК «Еліт Строй», мотивуючи тим, що на зазначене майно нібито накладено арешт у межах кримінального провадження. При цьому позивач зазначив, що у разі демонтажу ОЗР, він буде вимушений повідомити детективів НАБУ та прокурорів Офісу Генерального прокурора про невиконання рішення Вищого Антикорупційного Суду посадовими особами відповідача.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати за користування нежитловим приміщенням, площею 25 м.кв., розміщеним на фасаді 4-х поверхової будівлі будинку побуту, за адресою: 08300, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 79-В, що знаходиться на балансі орендодавця, позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 09.10.2025 про оплату заборгованості з орендної плати за період користування орендованим майном з травня 2020 року по жовтень 2025 року в розмірі 67034,58 грн. Надіслання зазначеної кореспонденції підтверджується фіскальними чеками «Укрпошта» від 30.10.2025 № 0830100220264.
Оскільки, відповідач вказану претензію позивача залишив без відповіді та задоволення, своїх договірних зобов`язань щодо здійснення орендних платежів за період користування орендованим майном з червня 2020 року по жовтень 2025 року в повному обсязі не виконав, то за ним за вказаний період користування майном утворилась заборгованість в розмірі 58146,03 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач проти позовних вимог заперечує, з підстав, які зводяться до того, що строк договору оренди закінчився 10.04.2018. Укладена після закінчення строку дії договору додаткова угода від 26.09.2019 № 1 до договору оренди немає юридичної сили. Позивач не надав жодних документів, які б підтвердили фактичне користування відповідачем нерухомим майном, позивач не надав жодних документів, які б підтвердили фактичне здійснення господарських операцій.
З огляду на вказані підстави вимог та заперечень суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Закон України «Про оренду державного та комунального майна» є спеціальним законом з питань оренди державного та комунального майна та регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.
Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє дотепер.
Закінчення строку дії договору оренди, укладеного між сторонами у справі припало на час дії воєнного стану в Україні - 26 серпня 2022 року (включно) відповідно до положень додаткової угоди від 26.09.2019 № 1 до договору.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 01.04.2022 № 2181-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» доповнено пунктом 6-1, згідно з яким, під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо продовження договору оренди, зокрема щодо запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану; припинення орендарем договору оренди.
На виконання зазначених змін, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 № 634 (далі – Постанова № 634), пунктом 5 якої (в редакції станом на дату закінчення договору оренди – 26.08.2022) передбачено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Договори оренди державного та комунального майна в період воєнного стану можуть бути достроково припинені за заявою орендаря, поданою ним орендодавцю на адресу електронної пошти, зазначену в договорі оренди. Заява вважається належно поданою, якщо вона підписана уповноваженою особою орендаря, а її PDF-копія надіслана з електронної адреси орендаря, зазначеної в договорі оренди (абз. 2 п. 5 Постанови № 634 в редакції станом на дату закінчення договору оренди – 26.08.2022).
У разі коли граничний строк для подання заяви про продовження договору оренди припадає на період воєнного стану, цей строк продовжується на строк воєнного стану та три місяці з дати його припинення чи скасування (абз. 6 п. 5 Постанови № 634 в редакції станом на дату закінчення договору оренди 26.08.2022).
Пунктом 16 вказаної Постанови № 634 (в редакції станом на дату закінчення договору оренди – 26.08.2022) на орендодавців державного та комунального майна покладено, зокрема, обов`язок забезпечити продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї постанови, починаючи з 24 лютого 2022 року.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.10.2024 у справі № 920/910/23, за змістом визначених постановою КМУ № 634 положень, автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, починається з 24.02.2022, за таких умов:
- строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану;
- відсутнє повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. 
Постанова № 634 впровадила автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану. Це імперативна норма, що автоматично продовжує дію угод, чинних на 24.02.2022, без заяви орендаря та аукціону, за умов відсутності повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». 
Факт закінчення погодженого сторонами при укладенні договору оренди комунального майна строку його дії не нівелює можливості його автоматичного продовження згідно з Постановою № 634.
Отже, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, укладений між сторонами договір оренди нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення), що є спільною власністю територіальних громад сіл Бориспільського району у розумінні Постанови № 634 не припинив свою дію 26.08.2022 (включно), у зв`язку з закінченням строку на який його було укладено.
З огляду на те, що укладений між сторонами у справі договір є договором найму (оренди) комунального майна, строк дії якого завершувався у період воєнного стану, то він на підставі п. 5 Постанови № 634 (в редакції станом на дату закінчення договору оренди – 26.08.2022), був автоматично продовженим на визначений вказаною постановою період.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата визначається за результатами аукціону. У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати у встановлений договором строк за користування нежитловим приміщенням, площею 25 м.кв., розміщеним на фасаді 4-х поверхової будівлі будинку побуту, за адресою: 08300, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 79-В, що знаходиться на балансі орендодавця, у спірний період, в зв`язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 58146,03 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати орендних платежів за користування орендованим майном у спірний період в розмірі 58146,03 грн.
Посилання відповідача на те, що укладена після закінчення строку дії договору додаткова угода від 26.09.2019 № 1 до договору оренди немає юридичної сили не приймається судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється судом з огляду на те, що строк дії договору не закінчився 11.04.2018, як стверджує відповідач. 
Недійсність додаткової угода від 26.09.2019 № 1 до договору оренди не є предметом спору у даній справі, відповідачем недійсність додаткової угода від 26.09.2019 № 1 до договору оренди суду не доведено, а відтак суд виходить з положень ст. 204 Цивільного кодексу України, відповідно до яких правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Посилання відповідача на те, що він вищезазначеним листом від 25.03.2019 № 12 звернувся до позивача з приводу продовження іншого договору оренди нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення), що є спільною власністю територіальних громад сіл Бориспільського району, а не договору оренди нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення), що є спільною власністю територіальних громад сіл Бориспільського району від 11.04.2017 № 141-17 не приймається судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється з огляду на те, що відповідачем не доведено укладення між сторонами у справі іншого договору оренди. Технічна помилка допущена відповідачем у вказаному листі в році укладення договору, а саме 2018 замість 2017 не свідчить про намір відповідача продовжити інший договір оренди, існування якого відповідачем не доведено.
Посилання відповідача на те, що позивач не надав жодних документів, які б підтвердили фактичне користування відповідачем нерухомим майном та документів, які б підтвердили фактичне здійснення господарських операцій між сторонами у справі не приймається судом до уваги при вирішенні даного спору з огляду на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується фактичне користування відповідачем нерухомим майном. В матеріалах справи наявні платіжні інструкції, за якими відповідачем здійснювалися на користь позивача оплати орендної плати у спірний період за користування орендованим майном, з посиланням в призначенні платежів на укладений між сторонами договір та місяці за якими здійснювалися оплати орендних платежів. Здійснення відповідачем регулярних оплат з часткового погашення орендної плати у спірний період користування орендованим майном є підтвердженням того, що він фактично використовує орендоване майно та свідчить про визнання ним своїх зобов`язань.
Наданий відповідачем акт передачі-приймання від 12.04.2018, відповідно до якого орендодавець приймає, а орендар передає нежитлове приміщення, яке знаходиться на фасаді 4-х поверхової будівлі Будинку побуту, площею 25,0 м.кв., що розташоване за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 79-В, за сукупності наявних в матеріалах справи доказів про продовження договірних відносин з оренди нерухомого майна після 12.04.2018 та проведення відповідачем орендних платежів у спірний період користування орендованим майном, не може слугувати достатнім доказом на підтвердження доводів, на які посилається відповідач заперечуючи проти позову щодо закінчення строку дії договору оренди та не користування відповідачем орендованим майном у спірний період.
Положення частини першої статті 14 ГПК України визначають здійснення розгляду справ судом не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першою-четвертою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Тобто, не лише позивач повинен доводити обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, але й відповідач (відповідачі) повинні довести свої заперечення проти позову.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш обґрунтованою. Відтак необхідним є не лише надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
За змістом частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на вищевикладене, твердження позивача про фактичне користування відповідачем орендованим майном у спірному періоді та наявність у відповідача заборгованості в розмірі заявленої до стягнення суми за користування орендованим майном у спірному періоді, судом вважаються доведеними, позаяк докази, надані на підтвердження зазначених обставин, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування.
Отримання виставлених позивачем рахунків та подальше здійснення оплат є належним підтвердженням фактичного виконання договору сторонами та реального характеру господарських операцій. Надані у справі докази в їх сукупності підтверджують як факт користування відповідачем орендованим майном, так і здійснення між сторонами господарських операцій у спірний період. 
Позивач на підставі п. 3.5 договору просить суд стягнути з відповідача за порушення строків виконання зобов`язання зі сплати орендних платежів, пеню в розмірі 2 облікових ставок НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, яка за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 21.06.2020 по 21.09.2025 складає 25152,97 грн.
За умовами п. 3.5 договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і сплачується орендарем, з урахуванням пені в розмірі 2 облікових ставок НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
В постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.08.2021 у справі № 910/13575/20 вказано, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців.
Проаналізувати умови договору щодо нарахування пені, судом встановлено, що його умови, а саме п. 3.5 договору встановлюють інший строк нарахування пені, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України шляхом вказівки на подію – день оплати заборгованості.
Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи. 
Відповідач не спростував законність та правильність нарахування позивачем пені на прострочені орендні платежі у заявленому до стягнення розмірі та не надав власний контррозрахунок пені, у зв`язку з чим вимоги в цій частині позову суд вважає доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідач зазначає, що строк для звернення з даним позовом сплив 12.04.2020.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).
Статтею 258 Цивільного Кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Частиною 2 вказаної норми Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Правила про позовну давність застосовуються лише тоді, коли доведено існування самого суб`єктивного права.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період користування орендованим майном з червня 2020 року по жовтень 2025 року, а також пені нарахованої за час прострочення грошового зобов`язання за загальний період з 21.06.2020 по 21.09.2025.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 31.12.2025 про що свідчить відмітка «Укрпошти» на конверті в якому надійшла позовна заява.
2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Вказаним Законом, зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.».
Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який станом на момент ухвалення даного рішення триває.
Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України від 14.05.2025 р. № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (дата набрання чинності – 04.09.2025) постановлено пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключити.
Таким чином, з урахуванням всього вищезазначеного, суд дійшов висновку, що строк позовної давності за позовними вимогами позивача не сплив.
За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог позивача.
З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи те, що зобов`язання відповідача зі сплати орендної плати прострочене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 58146,03 грн. основного боргу, 25152,97 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. 
Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.
Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позов Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Зубр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт Строй» про стягнення 83299 грн., з яких 58146,03 грн. основного боргу, 25152,97 грн. пені задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт Строй» (вул. Джержинського, 3, кв. 45, м. Бориспіль, Київська обл., 08300, ідентифікаційний код 40086333) користь Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Зубр» (вул. Київський Шлях, 74, м. Бориспіль, Бориспільський р-н, Київська обл., 08300, ідентифікаційний код 34812610) 58146 (п`ятдесят вісім тисяч сто сорок шість) грн. 03 коп. основного боргу, 25152 (двадцять п`ять тисяч сто п`ятдесят дві) грн. 97 грн. пені, 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України. 
Дата складання та підписання повного тексту рішення 19.06.2026.

Суддя Ю.В. Подоляк