ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2026 р. Справа№ 910/17358/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Тищенко А.І. 

при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника керівника Київської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2024
у справі № 910/17358/23 (суддя Марченко О.В.)
за позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної аудиторської служби України
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензасоюзбуд» (відповідач - 1)
Державної міграційної служби України (відповідач - 2)
про визнання недійсним договору від 14.09.2018 №85 та стягнення 82256673,56 грн,
за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, - 

ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Київської обласної прокуратури (далі також – Прокурор) в інтересах держави в особі Державної аудиторської служби України (далі також – Аудиторська служба) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензасоюзбуд» (далі також – Товариство) та Державної міграційної служби України (далі також – Міграційна служба), в якому просить суд:
- визнати недійсним договір на закупівлю робіт з реконструкції нежитлової громадської будівлі (корпусу лабораторно-виробничого), що знаходиться за адресою: вул. Павлівська, 29, у Шевченківському районі м. Києва в адміністративну будівлю. II черга, код за ДК 021:2015-45454000-4 від 14.09.2018 №85 (далі – Договір), укладеного Міграційною службою та Товариством;
- стягнути з Товариства на користь Міграційної служби 82 256 673,56 грн, а з Міграційної служби одержані нею за рішенням суду 82 256 673,56 грн стягнути в дохід держави.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 у справі № 910/17358/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 19, 131-1 Конституції України, статей 53, 174 ГПК України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статей 5, 7 Закону України «Про публічні закупівлі», статей 1, 2, 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», пунктами 1, 3, 6, 7 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, пунктами 4, 6 Положення про Північний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 №23, статей 15, 16, 20, 202-204, 215, 228 Цивільного кодексу України, статей 5, 7, 42, 207, 208 Господарського кодексу України, статей 4, 6, 50-52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», застосувавши які, суд дійшов висновку про те, що органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, є Північний офіс Держаудитслужби, тобто Державна аудиторська служба України є неналежним позивачем у даній справі, а також, що Прокурором не доведено наявності підстав, з якими закон пов`язує настання наслідків, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України. Суд першої інстанції підкреслив, що сам лише факт вчинення вказаними товариствами порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі, встановлений рішенням АМК, не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 у справі №910/17358/23, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Прокурор не погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність ним підстав для застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення АМК, яким зафіксовано вчинення Товариством порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у закупівлі, є достатнім для підтвердження того, що оспорюваний правочин є недійсним в силу вимог ст. 228 ЦК України, оскільки підтверджує незаконну діяльність Товариства, яка є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин та призводить до порушення ним меж здійснення цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників та нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та негативно впливає на економічні процеси в державі.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024, апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 у справі №910/17358/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.
До Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про долучення доказів сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/17358/23. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 у справі №910/17358/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 04.09.2024.
До Північного апеляційного господарського суду від Міграційної служби надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначив, що виходячи з норм законодавства, та обставин встановлених в рішенні Антимонопольного комітету України від 27.12.2022 №461-р, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2024 розгляд справи № 910/17358/23 відкладено на 25.09.2024.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2024 призначено справу № 910/17358/23 до розгляду в судовому засіданні на 16.10.2024, у зв`язку з перебування головуючого судді Іоннікової І.А. у відпустці 25.09.2024.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 розгляд справи № 910/17358/23 відкладено на 20.11.2024.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2024 призначено справу № 910/17358/23 до розгляду на 04.12.2024, у зв`язку з перебування головуючого судді Іоннікової І.А. у відрядженні 20.11.2024.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 та від 24.12.2024 розгляд справи №910/17358/23 відкладався на 24.12.2024 та на 05.02.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 зупинено апеляційне провадження у справі №910/17358/23 до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/23. Зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи № 922/3456/23 та надати відповідні докази (копію судового рішення).
Службовою запискою секретаря судової палати та розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/505/25 від 21.08.2025 у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 про звільнення судді Іоннікової І.А., яка є головуючим суддею у справі, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17358/23.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/17358/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 у справі № 910/17358/23 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.
07.01.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Київської обласної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, обґрунтоване усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 поновлено апеляційне провадження у справі №910/17358/23 та призначено її розгляд на 19.02.2026.
У судове засідання 19.02.2026 представники Державної аудиторської служби України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензасоюзбуд» не з`явились.
У судовому засіданні, Прокурор та Міграційна служба визнали за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників Державної аудиторської служби України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензасоюзбуд». 
Судова колегія, вислухавши думку Прокурора та Міграційної служби, дійшла висновку про наявність підстав для подальшого розгляду справи без участі учасників справи, які не з`явились. 
Так, згідно з частинами 1 та 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. 
Водночас, колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У судовому засіданні Прокурор та Міграційна служба підтримали апеляційну скаргу, просили оскаржуване рішення суду скасувати та ухвали нове, яким позовні вимоги задовольнити.
19.02.2026 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги Заступника керівника Київської обласної прокуратури, відзиву Міграційної служби на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Міграційною службою 13.08.2018 в електронній системі закупівель «Prozorro» опубліковано оголошення щодо проведення відкритих торгів із закупівлі «Робіт з реконструкції нежитлової громадської будівлі (корпусу лабораторно-виробничого), розташованої за адресою: вул. Павлівська, 29, у Шевченківському районі м. Києва в адміністративну будівлю. II черга (код за ДК 021:2015-45454000-4 - Реконструкція)» (ідентифікатор закупівлі № UA-2018-08-13-000294-a), доступне за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-08-13-000294-а.
Очікувана вартість предмета закупівлі становила 89 623 879,52 грн.
Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: Товариством і ТОВ «Пром Бізнес Груп», що підтверджується формою реєстру отриманих тендерних пропозицій та звітом про результати проведення процедури закупівлі, розміщеними у системі публічних закупівель за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA- 2018-09-27-000996-с.
Тендерна пропозиція Товариства становила 89 622 660,18 грн, а ТОВ «Пром Бізнес Груп» - 89 623 876,81 грн.
Тендерні пропозиції вказаних учасників допущено до аукціону (впродовж якого розмір пропозицій учасників не змінювався), за результатами проведення якого 30.08.2018 електронною системою закупівель найбільш економічно вигідною було визначено тендерну пропозицію Товариства з ціною 89 622 660,18 грн.
Враховуючи те, що найбільш економічно вигідною виявилася тендерна пропозиція Товариства електронною системою закупівель вона розкрита першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій.
Рішенням тендерного комітету апарату Міграційної служби, оформленим протоколом його засідання від 03.09.2018, Товариство обрано переможцем за результатами проведення процедури відкритих торгів на закупівлю «Робіт з реконструкції нежитлової громадської будівлі (корпусу лабораторно-виробничого), розташованої за адресою: вул. Павлівська, 29, у Шевченківському районі м. Києва в адміністративну будівлю. II черга (код за ДК 021:2015-45454000-4 - Реконструкція)» та прийнято рішення про намір укласти з ним договір і забезпечити оприлюднення повідомлення про намір укласти договір в електронній системі закупівель.
14.09.2018 Міграційною службою (замовник) і Товариством (підрядник) укладено Договір, за умовами якого:
- в порядку та на умовах, визначених Договором, підрядник зобов`язується виконати вказані роботи з реконструкції нежитлової громадської будівлі (корпусу лабораторно-виробничого), розташованої за адресою: вул. Павлівська, буд. 29, у Шевченківському районі м. Києва в адміністративну будівлю, II черга, протягом 2018 – 2019 років у встановлений календарним графіком виконання робіт (додаток 4 до Договору) строк, відповідно до проектно-кошторисної документації та умов Договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи (пункт 1.1 Договору);
- виконання робіт за Договором здійснюється згідно з календарним графіком виконання робіт (додаток №4), в якому зазначаються дати початку та закінчення всіх основних видів робіт та об`єкту будівництва в цілому, передбачених Договором, але не пізніше 31.03.2019 (пункт 2.1 Договору);
- ціна Договору (вартість робіт), відповідно до договірної ціни (додаток №1 до Договору), є твердою та становить 89 622 660,19 грн, в тому числі ПДВ 20% - 14 937 110,03 грн; вартість робіт визначається згідно з національними стандартами, будівельними нормами та правилами; ціна Договору враховує усі витрати підрядника на виконання робіт, що є предметом Договору (пункт 3.1 Договору);
- річні обсяги фінансування за Договором визначаються щорічно в межах ліміту кошторисних призначень на поточний рік; на 2018 рік передбачено фінансування робіт у сумі 85 512 855,72 грн; розрахунки за виконані роботи проводяться замовником відповідно до плану фінансування робіт (додаток 5 до Договору) (пункт 3.2 Договору);
- договірна ціна не підлягає уточненню та коригуванню протягом всього строку виконання робіт, крім випадку зменшення обсягів закупівлі робіт із відповідним коригування обсягів закупівлі залежно від фактичного обсягу видатків замовника, шляхом складення та підписання сторонами або їх уповноваженими представниками відповідної додаткової угоди до Договору (пункт 3.3 Договору);
- оплата робіт здійснюється за рахунок коштів спеціального фонду Державного бюджету України за КПКВК 1004010 (КЕКВ 3142); моментом оплати виконаних робіт є дата списання грошових коштів з реєстраційного рахунку замовника, що вказаний у розділі 11 Договору (пункт 3.6 Договору);
- замовник здійснює попередню оплату робіт за Договором згідно з абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», абзацом другим пункту 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1764, у розмірі 30% вартості річного обсягу робіт у 2018 році, а саме 25 653 856,71 грн, в тому числі ПДВ 20% - 4 275 642,79 грн; попередня оплата здійснюється замовником за умови наявності фінансування на підставі рахунка-фактури підрядника протягом 10 (десяти) календарних днів; підрядник зобов`язується використати одержану попередню оплату на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів у строк протягом трьох місяців з дня попередньої оплати; за закінченням тримісячного терміну невикористані суми авансу протягом 5 (п`яти) днів повертаються на реєстраційний рахунок замовника, зазначений у розділі 11 Договору; підрядник у строк протягом трьох місяців з дня попередньої оплати підтверджує використання коштів отриманої попередньої оплати завіреними копіями та оригіналами накладних на придбання матеріалів, конструкцій виробів (оригінали накладних повертаються) (пункт 3.8 Договору);
- бюджетні зобов`язання беруться та платежі здійснюються після отримання замовником бюджетних призначень відповідно до статей 23 і 48 Бюджетного кодексу України (пункт 3.9 Договору);
- розрахунки за роботи здійснюються у національній валюті України в межах бюджетних призначень замовника через Державну казначейську службу України (пункт 3.10 Договору); 
- розрахунки за Договором здійснюються згідно зі статтею 49 Бюджетного кодексу України при наявності бюджетних призначень; у разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за Договором здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок (пункт 3.11 Договору);
- оплата за Договором здійснюється замовником при наявності виділених асигнувань (пункт 3.12 Договору);
- погашення одержаного авансу здійснюється підрядником шляхом виконання робіт та подання до оплати замовнику актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3) протягом 3 (трьох) календарних місяців з дня його отримання (пункт 3.13 Договору);
- розрахунки за виконані роботи здійснюються протягом 10 (десяти) календарних днів на підставі акта(ів) приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3); оплата робіт проміжними платежами здійснюється в міру виконання робіт, які підрядник відповідно до календарного графіку виконання робіт (додаток №4 до Договору) готує та передає замовнику; якщо нормативними актами передбачено проведення попередніх випробувань закінчених робіт, або таке випробування викликане характером цих робіт, їх приймання-передача проводиться у разі позитивного результату попереднього випробування (пункт 3.14 Договору);
- згідно з пунктом 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1764, проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більш як 95 відсотків їх загальної вартості за договірною ціною на підставі акта(ів) приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін; кінцеві розрахунки здійснюються у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених Договором робіт та отримання замовником сертифіката, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації (пункт 3.15 Договору);
- роботи виконуються підрядником і приймаються замовником відповідно до календарного графіку виконання робіт (додаток №4 до Договору) та згідно з умовами Договору; про закінчення робіт підрядник письмово повідомляє замовника (пункт 4.1 Договору);
- за мірою виконання робіт підрядник передає замовнику акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3); замовник зобов`язується прийняти вказані документи та підписати їх виключно у разі прийняття замовником робіт, визначених пунктом 1.1 Договору, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 3 (трьох) робочих днів з дня одержання; за закінченням всього обсягу робіт на об`єкті підрядник разом з остаточними актом прийняття виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) передає замовнику комплект виконавчої документації, передбаченої ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», за весь обсяг робіт на об`єкті будівництва; приймання прихованих робіт здійснюється відповідно до законодавства (пункт 4.2 Договору);
- кінцеві розрахунки за Договором здійснюються у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених Договором робіт та реєстрації сертифіката, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації (пункт 4.3 Договору);
- датою приймання робіт вважається дата підписання замовником та скріплення печаткою акта приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в); підписання акта приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) є підставою для проведення сторонами розрахунків; підписання актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) є підтвердженням факту виконання підрядником своїх обов`язків за Договором (пункт 4.8 Договору);
- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань – до їх повного виконання сторонами (пункт 10.1 Договору).
Додатковими угодами від 26.12.2018 №1, від 03.07.2019 №2, від 24.07.2019 №3, від 25.09.2019 №4, від 28.11.2019 №5, від 21.12.2019 №6, від 26.12.2019 №7, від 13.02.2020 №8, від 04.05.2020 №9, від 15.05.2020 №10, від 19.06.2020 №11, від 21.07.2020 №12, від 29.10.2020 №13, від 11.12.2020 №14, від 29.12.2020 №15, від 30.03.2021 №16, від 21.04.2021 №17, від 15.06.2021 №18 і від 30.07.2021 №19 до Договору Міграційною службою і Товариством погоджено внесення змін до календарного графіку виконання робіт, річних обсягів фінансування, плану фінансування, ціни Договору, локальних кошторисів на будівельні роботи, строку виконання робіт за Договором, строку дії Договору, реквізитів замовника та підрядника.
З Договору та додаткових угод до нього вбачається, що фінансування здійснювалося за рахунок коштів Державного бюджету України.
На виконання умов Договору Міграційною службою перераховано Товариству грошові кошти на загальну суму 84 435 730,48 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 17.09.2018 №6202 на суму 25 653 856,71 грн, від 05.08.2019 №923 на суму 3 934 127,60 грн, від 05.08.2019 №924 на суму 1 741 532,28 грн, від 03.10.2019 №1247 на суму 2 541 881,76 грн, від 17.10.2019 №1306 на суму 15 769 873,18 грн, від 28.11.2019 №1527 на суму 740 737,84 грн, від 05.12.2019 №1540 на суму 7 211 614,32 грн, від 05.12.2019 №1541 на суму 2 179 056,92 грн, від 24.12.2019 №1814 на суму 6 395 365,03 грн, від 26.12.2019 №1855 на суму 2 630 697,13 грн, від 20.02.2020 №70 на суму 1 548 231,68 грн, від 04.03.2020 №129 на суму 3 596 154,94 грн, від 20.03.2020 №150 на суму 1 852 333,50 грн, від 20.03.2020 №151 на суму 442 296,10 грн, від 27.03.2020 №206 на суму 531 883,97 грн, від 22.04.2020 №264 на суму 564 695,99 грн, від 08.05.2020 №334 на суму 290 417,57 грн, від 15.05.2020 №8040 на суму 100 035,50 грн, від 25.05.2020 №109 на суму 634 537,03 грн, від 24.06.2020 №506 на суму 721 004,67 грн, від 26.06.2020 №540 на суму 902 916,02 грн, від 06.08.2020 №737 на суму 395 363,12 грн, від 02.11.2020 №1246 на суму 1 857 746,07 грн, від 01.12.2020 №1311 на суму 195 332,82 грн, від 24.06.2021 №9244 на суму 74,14 грн, від 24.06.2021 №9245 на суму 2 003 903,11 грн і від 20.09.2021 №1328 на суму 61,48 грн.
Разом з тим, Міграційною службою і Товариством було підписано акт коригування виконаних робіт за Договором на суму 2 179 056,92 грн, на підставі якого 02.12.2019 Товариством повернуто вказану суму грошових коштів на реєстраційний рахунок Міграційної служби.
Відтак, загальна сума сплачених Міграційною службою Товариству грошових коштів за Договором становить 82 256 673,56 грн (84 435 730,48 грн – 2 179 056,92 грн).
Рішенням АМК від 27.12.2022 №461-р, зокрема:
- визнано, що Товариство і ТОВ «Пром Бізнес Груп» вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів «роботи з реконструкції нежитлової громадської будівлі (корпусу лабораторно-виробничого), розташованої за адресою: вул. Павлівська, 29, у Шевченківському районі м. Києва в адміністративну будівлю. ІІ черга (код за ДК 021:2015-45454000-4 – Реконструкція)», проведених Міграційною службою (ідентифікатор процедури закупівлі № UA-2018-08-13-000294-a) (пункт 1 резолютивної частини рішення №461-р);
- за порушення, вказане у пункті 1 резолютивної частини рішення №461-р, накладено на Товариство штраф у сумі 714 849 грн (пункт 2 резолютивної частини рішення №461-р); 
- за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення №461-р, накладено на ТОВ «Пром Бізнес Груп» штраф у сумі 339 999 грн (пункт 3 резолютивної частини рішення №461-р). 
Згідно з пунктом 4 рішення №461-р факти, які у своїй сукупності свідчать про те, що Товариство і ТОВ «Пром Бізнес Груп» під час участі у зазначених торгах були обізнані щодо участі кожного з них у цій процедурі закупівлі, є такими: 
- взаємозв`язок Товариства і ТОВ «Пром Бізнес Груп»; 
- спільне місцезнаходження Товариства та пов`язаних з ним і ТОВ «Пром Бізнес Груп» товариств; 
- одночасне перебування одних і тих же фізичних осіб у трудових відносинах із Товариством і ТОВ «Пром Бізнес Груп», а також перехід працівників між Товариством і ТОВ «Пром Бізнес Груп» та пов`язаними з ними товариствами, наявність родинних відносин між особами, які є працівниками Товариства і ТОВ «Пром Бізнес Груп» та пов`язаного з Товариством товариства; 
- наявність господарських відносин у Товариства та пов`язаним з ТОВ «Пром Бізнес Груп» товариством; 
- отримання Товариством фінансової допомоги від єдиного засновника ТОВ «Пром Бізнес Груп» та надання Товариством у подальшому фінансової допомоги ТОВ «Пром Бізнес Груп»; 
- спільне використанням Товариством і ТОВ «Пром Бізнес Груп» одних і тих же ІР-адрес під час входу в аукціон, завантаження своїх тендерних пропозицій на торги та ведення господарської діяльності; 
- уповноваження однієї й тієї ж особи для вчинення відповідних дій та представництва інтересів Товариства і ТОВ «Пром Бізнес Груп»; 
- обізнаність Товариства і ТОВ «Пром Бізнес Груп» щодо участі один одного в торгах; 
- комунікація Товариства і ТОВ «Пром Бізнес Груп» із метою підготовки до участі в торгах за допомогою електронних поштових скриньок; 
- синхронність дій Товариства і ТОВ «Пром Бізнес Груп» під час завантаження тендерних пропозицій на торги та наявність спільних особливостей в електронних файлах, що були завантажені Товариством і ТОВ «Пром Бізнес Груп» на ці торги.
Отже, з огляду на викладене, АМК у рішенні №461-р дійшов висновку про те, що узгодивши свої дії під час підготовки та участі в торгах, Товариство і ТОВ «Пром Бізнес Груп» замінили ризик, що породжує конкуренція, на координацію своєї економічної поведінки. Така координація економічної поведінки призвела до усунення між ними конкуренції під час проведення Торгів.
Прокуратура звернулася до Аудиторської служби листом від 23.06.2023 №15/2-223вих23, в якому просила надати інформацію та належним чином засвідчені копії документів щодо вжитих заходів і запланованих заходів державного фінансового контролю, під час яких здійснювалося дослідження укладення Міграційною службою і Товариством Договору як такого, що суперечить інтересам держави.
Листом від 11.07.2023 №000800-17/7819-2023 Аудиторська служба надала відповідь Прокуратурі, в якій зазначила, що протягом 2018 – 2023 років Аудиторська служба заходів державного фінансового контролю (державний фінансовий аудит, інспектування, моніторинг процедури закупівлі та перевірка закупівлі UA-2018-08-13-000294-a) не здійснювала, однак протягом 2020 – 2023 років провела моніторинг 2 процедур публічних закупівель №UA-2020-10-23-007507-a та №UA-2020-07-09-001841-c, здійснених Міграційною службою, висновки про результати яких оприлюднені в електронній системі закупівель у встановленому законодавством порядку.
Предметом спору у справі, яка переглядається, є вимоги Прокурора про визнання недійсним договору на закупівлю робіт з реконструкції нежитлової громадської будівлі (корпусу лабораторно-виробничого) від 14.09.2018 №85 як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також вимоги про застосування наслідків недійсності цього договору, шляхом стягнення з Товариства на користь Міграційної служби 82 256 673,56 грн, а з Міграційної служби одержані нею за рішенням суду 82 256 673,56 грн стягнути в дохід державного бюджету (на підставі ч.3 ст.228 ЦК).
При цьому, єдиним доказом того, що оспорюваний договір завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є рішення АМКУ в антимонопольній справі, яким визнано дії відповідачів як учасників спірної закупівлі, щодо узгодження ним своєї поведінки під час участі в конкурсних торгах на закупівлю, яким встановлений факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені п.4 ч.2 ст.6 та п.1 ст.50 Закону «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Так, частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною другою статті 16 ЦК України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Аналогічні положення містить стаття 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
Згідно зі статтею 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.
Як передбачено частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Разом з тим, приписами частини третьої наведеної статті встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Відповідно до частин першої – п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Правовими підставами даного позову Прокуратура визначила частину першу статті 203, частину першу статті 215 і частину третю статті 228 ЦК України.
Згідно з частиною третьою статті 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Аналогічна за змістом норма міститься у частині першій статті 208 ГК України.
Переглядаючи спір, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23 ухваленої за аналогічних предмету та підстав позовних вимог, а також обставин спору, встановлених судами.
Верховний Суд зауважив, що:
- стягнення всього отриманого за недійсним правочином у дохід держави є конфіскацією, яка за своєю правовою природою не є цивільно-правовим інститутом, оскільки наслідки, передбачені реченнями 2-3 ч.3 ст.228 ЦК, не спрямовані на поновлення майнової сфери постраждалого учасника цивільно-правових правовідносин, а мають за мету покарати осіб, які вчинили заборонений законодавством правочин.
- застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
- за умови застосування відповідних приписів ч.3 ст.228 ЦК, відбувається непропорційне втручання в право власності й добросовісного учасника.
У підсумку, Об`єднана палата Верховного Суду виснувала, що при визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо). 
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Фактично єдиним доказом того, що оспорюваний Договір завідомо суперечить інтересам держави і суспільства з умислу однієї сторони – Товариства, є рішення АМК №461-р яким визнано, що Товариство і ТОВ «Пром Бізнес Груп» вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю №UA-2018-08-13-000294-a, проведених Міграційною службою. Рішення №461-р Товариством у судовому порядку не оскаржено.
Проте, сам лише факт вчинення вказаними товариствами порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі, встановлений рішенням АМК, не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.
Не будь-які порушення актів цивільного законодавства, вчинені під час укладення договору, мають своїм наслідком невідповідність правочину інтересам держави і суспільства. Для визнання недійсним правочину на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 і частини третьої статті 228 ЦК України має бути доведено, що зміст правочину та мета його вчинення завідомо суперечать інтересам держави і суспільства.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі (крім випадків, зазначених у пунктах 2, 4, 5 частини другої статті 40 цього Закону) в разі, якщо суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів тендерів.
У вказаний спосіб держава гарантує розвиток добросовісної конкуренції, забезпечує ефективність правового регулювання сфери публічних закупівель, прозорість процедур. При цьому позбавлення суб`єкта господарювання права протягом трьох років брати участь у процедурах закупівель є тим запобіжчиком, за допомогою якого держава усуває недобросовісність суб`єктів господарювання від можливості мати доступ до публічних коштів.
Крім того, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції Законом України «Про захист економічної конкуренції» передбачена відповідальність. Зокрема, за порушення, пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи (стаття 51, частина друга статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішенням №461-р на Товариство накладено штраф у сумі 714849,00 грн. 
Тобто, Товариством понесено відповідальність за вчинене ним порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Враховуючи встановлене, а також висновки Верховного Суду, викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Прокурором не доведено наявність підстав, достатніх для застосування норми частини першої статті 228 ЦК України, що унеможливлює задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Заступника керівника Київської обласної прокуратури, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Колегія суддів враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу у тій мірі, у якій вони узгоджуються з висновками суду, зробленими за наслідками апеляційного провадження.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника – Київську обласну прокуратуру.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 у справі №910/17358/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 у справі №910/17358/23 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/17358/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 03.06.2026. 

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко