КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 760/20839/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5879/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Кицюк В.С. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану від їх імені та в їх інтересах адвокатом Токарською Мариною Олександрівною, на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 грудня 2025 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, 

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.12.2025 зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (а.с. 220-221).
Не погоджуючись із ухвалою суду, позивачі, подали апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справи для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу, не маючи в матеріалах справи ні оригіналів, ні належним чином засвідчених копій письмових доказів, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги щодо зупинення провадження у справі.
Посилаються на те, що суд першої інстанції не вирішив питання про витребування оригіналів довідки та військового квитка, та не усунув сумнівів щодо достовірності копій наданих документів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення питання про зупинення провадження у справі.
Зазначають, що зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував значення справи для позивачів та серйозність наслідків зупинення провадження у справі.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 20.04.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Зазначені ухвали 22.04.2026 було доставлено до електронних кабінетів учасників справи, що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що існують обставини, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20.06.2000).
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.
Підстави, за яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, встановлені у статті 251 ЦПК України.
Так, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини 1 статті 251 ЦПК України).
Згідно з пунктами 2, 3 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини 1 статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.
Процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю лише одного воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Аналогічні за змістом висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 29.07.2022 у справі № 161/12659/20, від 14.12.2022 № 757/52540/16-ц, від 17.01.2023 № 501/1699/17.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває (як на день постановлення оскаржуваної ухвали так і на день прийняття цієї постанови).
Відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26.11.2014, Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили безпілотних систем, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Судом першої інстанції було встановлено, що солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі по мобілізації у вч НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2025 № 1776/1/ф5/3106.
Також факт перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України за призивом під час мобілізації та проходження ним військової служби підтверджується копією військового квитка з відповідними записами про проходження військової служби.
Таким чином, судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів було встановлено перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України, а відтак і наявності підстав для зупинення провадження у справі.
Пункт 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі в разі перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції та є імперативною нормою, на застосування якої не впливає попередня поведінка учасника справи під час розгляду справи. Також не має визначального значення наявність чи відсутність у особи представника. За такого формулювання процесуального закону суд обмежений у методах забезпечення балансу інтересів при вирішенні клопотання про зупинення провадження.
У постанові від 12.11.2025 у справі №754/947/22 Велика Палата Верховного Суду відступила від свої попередніх висновків у подібних правовідносинах та виснувала, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:
- з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
- упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
- якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.
За таких обставин, ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, а також беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця ОСОБА_3 щодо продовження розгляду справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у цій справ.
Доводи апеляційної скарги про відсутність достовірних доказів на підтвердження перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, а подані до суду докази на підтвердження несення військової служби є копіями, які не засвідчені належним чином, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними письмовими доказами, достовірність яких не викликає сумніву в апеляційного суду.
Водночас, як вірно вказав суд першої інстанції, відповідач звернувся із клопотанням про зупинення провадження у справі через систему «Електронний суд», підписавши клопотання кваліфікованим електронним підписом, долучивши до клопотання скановані копії доказів на підтвердження факту перебування у складі Збройних Сил України.
Посилання на те, що суд першої інстанції не вирішив питання про витребування доказів на підтвердження несення військової служби, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки відповідного клопотання позивачами, як і їх представником, заявлено не було.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не вбачається.
За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану від їх імені та в їх інтересах адвокатом Токарською Мариною Олександрівною - залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 грудня 2025 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова