01.07.2026
Справа № 696/765/26
Провадження № 2/696/566/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 липня 2026 року     м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Білопольської Н.А., 
за участі секретаря судового засідання Волощенко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати із свого батька ОСОБА_2 на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х років.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є донькою відповідача. 
Позивач вказує, що вона є студенткою І курсу денної форми навчання Держаного торговельно-економічного університету (м. Київ). Навчання здійснюється на контрактній основі, згідно з договором № 1183д/6к-2025 від 20 серпня 2025 року, де буде навчатися до червня 2029 року.
30 квітня 2026 року було укладено додаткову угоду у зв`язку із зміною вартості навчання, що значно збільшило фінансові витрати позивача.
Також позивач зазначила, що вона навчається в іншому місті, тому змушена орендувати житло. Її витрати складаються з оплати за навчання, оренди житла, купівлі навчальних матеріалів, вкдючають витрати на проїзд та харчування, що сукупно становить її у скрутне матеріальне становище.
При цьому зазначила, що її батько є працездатною особою та має стабільний дохід. Після досягнення нею повноліття відповідач суттєво зменшив обсяг матеріальної допомоги, хоча має об`єктивну можливість її надавати, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 03 червня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в наданій суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), оскільки на його утриманні також перебуває малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена у позові та заяві відповідача, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції Черкаської області 18 березня 2008 року, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою відповідача у справі ОСОБА_2 (а.с. 4).
Згідно із ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Відповідно до довідки № 33/25/2497 від 03 вересня 2025 року, виданої деканом факультету Державного торговельно-економічного університету, ОСОБА_1 розпочала навчання на І курсі денної форми навчання факультету технологій та бізнесу Державного торговельно-економічного університету. Термін закінчення навчання - червень 2029 року (а.с. 8).
Окрім того, за договором № 1183 д/6к-2025 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця у Державному торговельно-економічному університеті від 20 серпня 2025 року загальна вартість платної освітньої послуги становить 168 800,00 грн (а.с. 10-11).
Водночас згідно з додатковою угодою від 30 квітня 2026 року до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця від 20 серпня 2025 року № 1183 д/6к-2025 у Державному торговельно-економічному університеті вартість освітньої послуги становить 178 928,00 грн (а.с. 12).
На підтвердження понесених витрат на проживання позивачем надано договір найму (оренди) нерухомого майна від 01 серпня 2025 року, з якого вбачається, що вона винаймає житло у вигляді кімнати у двокімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , щомісячна плата за користування кімнатою складає 3 500,00 грн (а.с. 9).
Відповідно до положень ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом ст.ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.
Так, у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Згідно з ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Окрім того, Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання та несе витрати на навчання та проживання.
Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що ОСОБА_1 повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті, тому враховуючи, що вона на даний час не спроможна себе забезпечувати, саме на батьків покладається такий обов`язок.
Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №208/3075/16, від 10 жовтня 2018 року у справі №216/3757/16-ц та від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц акцентовано увагу на тому, що витрати на навчання дітей після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Такий правовий висновок ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків, встановленому Сімейним кодексом України.
Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20), відповідно до якої стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення, одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19 (провадження № 61-2065св23), де зазначено, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Відповідач, визнаючи позовні вимоги частково, послався на те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що надав суду актовий запис про народження № 04, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області 13 січня 2015 року (а.с. 25).
Суд зауважує, що актовий запис про народження дочки ОСОБА_3 безумовно не свідчить, що інша малолітня дитина відповідача перебуває виключно на його утриманні, оскільки утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє батьків у рівних частках (ст. 141 СК України). 
Інших належних та допустимих доказів про те, що дитина перебуває на утриманні відповідача, останній суду не надав. Окрім того, відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б доводили його скрутне матеріальне становище, зокрема, довідки про взяття його на облік центром зайнятості як безробітного, документів про нарахування субсидій, соціальної допомоги малозабезпеченим, довідки за формою 1-ДФ про доходи (а саме про відсутність доходу за попередній рік/роки).
Утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є обов`язком батьків. ОСОБА_2 є працездатною особою та, відповідно, має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки під час навчання.
Єдиною підставою, коли батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, це, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби (ст. 188 СК України).
Натомість ОСОБА_1 , яка є донькою ОСОБА_2 , на теперішній час не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.
Отже, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не надав суду даних про неможливість надання ним матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та потребує допомоги батьків, а позивач довела потребу в грошових коштах на своє утримання під час продовження нею навчання після досягнення повноліття, враховуючи обставини, викладені у ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, а також положення ст. 199 СК України, виходячи із засад розумності та справедливості, керуючись інтересами позивача - повнолітньої дитини, беручи до уваги той факт, що остання продовжує навчання на платній основі, а також ту обставину, що належних і допустимих доказів перебування на утриманні відповідача малолітніх/неповнолітніх дітей та/або непрацездатних батьків матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Крім того, суд роз`яснює, що згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Як передбачено ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 1 331,20 грн судового збору.
Докази понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять.
Керуючись ст.ст. 198-201СК України, ст.ст. 89, 141, 247, 259, 263-265, 352, 430 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - задовольнити.
Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 28 травня 2026 року і до закінчення нею навчання, тобто до червня 2029 року, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку. 
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн 20 (двадцять) коп судового збору.
В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць судове рішення підлягає до негайного виконання.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи: 

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя     Н.А. Білопольська