Справа № 466/12455/25 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 33/811/991/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Соколова Олександра Вячеславовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2026 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 21 грудня 2025 року о 23:45 год у смт. Брюховичі на вул. Побутова, 16, керував автомобілем марки «ВАЗ 21140», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «DRAGER 6820», результат 0,61 проміле, порушивши п. 2.9 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Окрім того, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2026 року, оскільки повний текст постанови він отримав 7 квітня 2026 року.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є помилковою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним та допустимим доказом, оскільки працівник поліції, який склав протокол та підписав його не представився та не увійшов до складу учасників процесуальної дії, не був уповноваженою особою для того, щоб пропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння.
Звертає увагу, що прилад «Драгер» зафіксував некоректну температуру зовнішнього середовища, під час проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Окрім того зазначає, що повірка газоаналізатора «Драгер» була проведена з порушенням 6 місячного строку. Також сертифікат відповідності та декларація на відповідність вимогам технічного регламенту закінчилися. 
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повний текст оскаржуваної постанови отримав 7 квітня 2026 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №547313 від 22 грудня 2025 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 , 21 грудня 2025 року о 23:45 год у смт. Брюховичі на вул. Побутова, 16, керував автомобілем марки «ВАЗ 21140», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «DRAGER 6820», результат 0,61 проміле;
- роздруківкою приладу «DRAGER 6820» від 21 грудня 2025 року (а.с. 2), з якої встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено о 23 год. 51 хв., 21 грудня 2025 року, результат 0,61 проміле, з результатом водій ознайомився, що підтверджується його підписом; 
- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідала обстановці), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат 0,61 проміле, з результатом водій погодився, що підтверджується його підписом;
- рапортом працівника поліції (а.с. 5), з якого вбачається, що працівниками поліції зупинено автомобіль «ВАЗ 21140», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в якого не працював задній правий ліхтар, під час опитування у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та у встановленому законом порядку запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 0,61 проміле, із результатом він погодився;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6389187 від 21 грудня 2025 року (а.с. 6) , з якої встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив п. 31.4.3 ПДР України;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , під час якого йому повідомлено причину зупинку транспортного засобу (несправність заднього габарита), виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого водій зазначив, що вживав алкоголь за день до події, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, надано герметично запакований муштук, перевірено прилад (чистий), результат 0,61 проміле, погодився з результатом, зазначив, що вживав пиво перед тим як сів за кермо. Працівниками поліції роз`яснено водію права та обов`язки, ознайомлено його з протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд зазначає, що різниця у температурних показниках, вказаних при здійсненні огляду у роздруківці газоаналізатору «Drager Alcotest» та фактичною температурою повітря 21 грудня 2026 року, не свідчить про несправність газоаналізатора «Drager», оскільки вказаний прилад до проведення огляду перебував в транспортному засобі працівників поліції, температура повітря всередині якого могла відрізнятися від температури повітря ззовні.
У зв`язку із чим не заслуговують на увагу аргументи, що прилад «Драгер» зафіксував некоректну температуру зовнішнього середовища, під час проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта про незаконність постанови, оскільки працівники поліції не представились, не вказали посади, прізвище, ім`я та по-батькові, поліцейські звання, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в тому числі й за статтею 130 КУпАП.
Що стосується доводів апелянта про те, що «Alcotest Drager 6820», за допомогою якого поліцейські пропонували водію пройти огляд, не має чинного сертифікату відповідності та декларація на відповідність вимогам технічного регламенту, то такі є безпідставними та необґрунтованими.
Так, перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор DragerSafety AG andCo.KgaA (Germany), до яких, в тому числі, належить і «DragerAlcotest 6820».
При цьому, п. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.
Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 додано роздруківку тестування на алкоголь, проведеного газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 6860», який пройшов останнє калібрування 31 жовтня 2025 року, що свідчить про правомірність його використання під час огляду ОСОБА_1 , 21 грудня 2025 року.
Щодо наданих стороною захисту документів, сертифікат відповідності, апеляційний суд зазначає, що як слідує із їх змісту вони видані у відповідності до технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затверджений постановою КМУ №94 від 13 січня 2016 року
Апеляційний суд зазначає, що сплив строку сертифікатів (долучених документів), не має вирішального значення для справи, оскільки не вказує на те, що конкретний технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, є несправним.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2026 року.
Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2026 року, про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.