ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7162/25 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Коротких А.Ю., 
Чаку Є.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства «ПРОГРЕС Л» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «ПРОГРЕС Л» звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи в 2025 році, про що повідомлено позивача листом від 20.03.2025 за №2880/6/25-01-04-04-05;
- зобов`язати відповідача анулювати, з моменту прийняття, рішення щодо у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи в 2025 році та зареєструвати платником єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок територіальної реформи та маючи переплату за податок на нерухоме майно відповідачем протиправно нарахована заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та переведено з платників єдиного податку на загальну систему оподаткування.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що він у спірних правовідносинах забезпечив дотримання норм чинного законодавства, оскільки з`ясувавши наявність податкового боргу станом на 01.01.2025, виявив порушення приписів Податкового Кодексу України, за якими позивач протиправно не перейшов на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ГУ ДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи, додатків до неї за 2025 рік та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік, поданого до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2025 рік ФГ «ПРОГРЕС Л». 
За результатами аналізу баз даних встановлено наявність у платника податкового боргу станом на 01.01.2025, а саме: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 1455,19 грн, що є порушенням вимог перебування платника на спрощеній системі оподаткування, про що складено акт від 17 березня 2025 року №4406/Ж5/25-01-04-04-01 (а.с.27).
Листом від 20.03.2025 №2880/6/25-01-04-04-05 ГУ ДПС у Чернігівській області повідомило, що ФГ «ПРОГРЕС Л» відмовлено у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи в 2025 році. Поданим податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи: загальній №9038385677 від 20.02.2025, звітній №9038360888 від 20.02.2025, уточнюючій звітній №9070514318 від 19.03.2025, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік, що подається до Податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2025 рік №9421889988 від 30.01.2025 буде присвоєно статус «Історія подання» (а.с.58).
01.04.2025 за вих. №28/25 позивач звернувся із заявою до ГУ ДПС у Чернігівській області, в якій просив зарахувати переплату по рахунках Сосницької територіальної громади з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в рахунок заборгованості з податку на нерухоме майно на бюджетних рахунках Понорницької селищної територіальної громади та повернути фермерське господарство на систему платників єдиного податку 4 групи (а.с.6).
Листом від 15.05.2025 ГУ ДПС у Чернігівській області повідомило, що позивач має право звернутись із заявою до територіального органу ДПС про помилково та/або надміру сплаченого платежу, який перераховано до бюджету. Також зазначив, що відповідно до п.п.291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи суб`єкти господарювання, які станом на 1 січня базового (звітного) року мають податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) В порушення п.п.291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 Податкового кодексу України ФГ «ПРОГРЕС Л» станом на 01.01.2025 має податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 1455,19 грн. Наявність податкового боргу станом на 01.01.2025 є підставою прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку на 2025 рік (п.п.299.6 ст.296 Податкового кодексу України) Отже ФГ «ПРОГРЕС Л» не може бути платником податку 4 групи в 2025 році (а.с.6 зворот -7).
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем не було дотримано законодавчо визначену процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
У свою чергу, порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ст. 298 Податкового кодексу України, п. 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 цієї статті.
Щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку, умови та порядок такого підтвердження встановлено правилами пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:
- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Згідно із пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Пунктом 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема, якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу (абзац 5).
Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про чітке розмежування понять переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.
Отже, Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку четвертої групи, але не містить норму, відповідно до якої платник, який має податковий борг, не може бути або втрачає статус платника єдиного податку четвертої групи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач станом на 31.12.2024 мав статус платника єдиного податку четвертої групи.
При цьому, відповідного рішення податкового органу про анулювання такої реєстрації відповідачем не приймалося, а тому 01.01.2025 позивач автоматично набув статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.
У свою чергу, позивачем скеровано до контролюючого органу податкову звітність, отриману ГУ ДПС у Чернігівській області (розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік та звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи).
Згідно із абзацом 2 п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті. 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу.
Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.
Таким чином, нормами Податкового кодексу України передбачений порядок реєстрації або анулювання реєстрації платників єдиного податку. Прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Контролюючий орган має право прийняти рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, згідно передбаченого Податковим кодексом України порядку.
Єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Отже, контролюючим органом повинна бути: 1) проведена документальна перевірка платника податків; 2) прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.
Тобто, для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи мають бути виконані всі вимоги передбачені Податковим кодексом України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №816/543/17, від 16.04.2018 у справі №808/657/16, від 08.05.2018 у справі №816/1088/17, від 19.04.2019 у справі №822/2037/18.
У постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 06.05.2020 у справі №812/1137/16 системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що реєстрація особи платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу виключно у випадках, прямо передбачених законодавством.
При цьому прийняттю контролюючим органом відповідного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку повинно передувати проведення документальної перевірки відповідного платника податку та встановлення під час здійснення такої перевірки порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку IV групи було здійснено відповідачем без проведення відповідної документальної перевірки, яка передбачена чинним законодавством, та без прийняття відповідного рішення.
Направлений позивачу податковим органом лист від 20.03.2025 №2880/6/25-01-04-04-05 не є рішенням суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, відповідачем не було дотримано законодавчо визначену процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Щодо доводів ГУ ДПС у Чернігівській області про наявність у позивача податкового боргу на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, станом на 01.01.2025 у розмірі 1455,19,00 грн, суд першої інстанції вірно зазначив про їх необгрунтованість, оскільки такі обставини можуть бути підставою для відмови в реєстрації суб`єкта господарювання платником єдиного податку IV групи, а не для анулювання раніше набутого статусу платника єдиного податку. 
Крім того, у позивача станом на 01.01.2025 була переплата за податок на нерухоме майно на бюджетних рахунках, про що господарство повідомляло податковий орган.
Отже, у даному випадку, належним способом захисту прав позивача, який забезпечить їх ефективне поновлення, є зобов`язання ГУДПС у Чернігівській області поновити реєстрацію позивача платником єдиного податку четвертої групи в Реєстрі платників єдиного податку з 01 січня 2025.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких 

Суддя Є.В. Чаку