РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/6626/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром з 07.04.2026 та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії з 07.04.2026 без обмеження максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Законів України «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». Позивач вказав, що відповідач протиправно обмежив виплату його пенсії максимальним розміром, унаслідок чого фактичний розмір пенсійної виплати є меншим за нарахований. На звернення позивача відповідач повідомив, що обмеження пенсії здійснено відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а підстав для перерахунку пенсії немає. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 року відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі без повідомлення учасників справи.
Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.
Поряд із тим, відповідно до ч.4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно з ч.2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Судом установлено, що позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с. 11).
Також судом установлено, що позивач є науково-педагогічним працівником, доктором сільськогосподарських наук, професором, Заслуженим працівником освіти України, дійсним членом Української академії наук та Академії економічних наук України, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами (а.с. 12–17).
Згідно з відомостями витягу з особистого кабінету позивача на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України, загальний розмір призначеної пенсії на момент звернення становив 34 174,34 грн, водночас фактичний розмір пенсійної виплати складав 23 610 грн. У подальшому, у березні 2026 року, загальний розмір пенсії становив 35 137,68 грн, тоді як фактично до виплати позивачу визначено 25 950 грн.
У зв`язку із наведеним, 07 квітня 2026 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із запитом на отримання публічної інформації, у якому просив надати обґрунтоване роз`яснення щодо складових та підстав визначення розміру його пенсійного забезпечення, а також здійснювати виплату пенсії у повному обсязі без обмеження максимальним розміром, посилаючись на те, що виплата призначеної пенсії не в повному розмірі порушує гарантоване Конституцією України право на соціальний захист.
Листом від 08 квітня 2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача про те, що максимальний розмір пенсійної виплати у сумі 25 950 грн встановлено відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.
Не погоджуючись із такими діями відповідача та вважаючи обмеження виплати пенсії максимальним розміром протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ , у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Відтак, суд доходить висновку, що в період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом №64/2022, не обмежується конституційне право громадян на соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, «;Про наукову і науково-технічну діяльність», не може перевищувати не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Також, слід зауважити на те, що ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ні Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» не передбачено обмеження пенсії максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів, тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення частини третьої статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в частині, що відсилає до бюджетного законодавства) та відповідні норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік». 
Також, відповідно до ст.5 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», особам, нагородженим почесним званням «Заслужений працівник освіти України», встановлюється надбавка у розмірі 20 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказана надбавка виплачується незалежно від розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, застосування відповідачем обмеження максимального розміру пенсії призводить до фактичного позбавлення цієї надбавки, оскільки вона включається до загального розміру пенсійної виплати, який обмежується. 
Судовим розглядом встановлено, що згідно з відомостями витягу з особистого кабінету позивача на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України, загальний розмір призначеної пенсії на момент звернення становив 34 174,34 грн, водночас фактичний розмір пенсійної виплати складав 23 610 грн. У подальшому, у березні 2026 року, загальний розмір пенсії становив 35 137,68 грн, тоді як фактично до виплати позивачу визначено 25 950 грн.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно застосовано обмеження максимальним розміром пенсії позивача, внаслідок чого останньому фактично виплачувалась пенсія у меншому розмірі, ніж визначено при її призначенні та перерахунку.
Суд зазначає, що право на соціальний захист, гарантоване статтею 46 Конституції України, не підлягає обмеженню в умовах воєнного стану, а органи державної влади відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законом.
При цьому суд враховує, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а також із урахуванням положень Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». Водночас положення зазначених законів не містять прямої норми щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром у спосіб, застосований відповідачем.
Суд також бере до уваги, що надбавка за особливі заслуги перед Україною, передбачена статтею 5 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», є самостійною державною гарантією соціального захисту та підлягає виплаті незалежно від розміру пенсії. Отже, включення такої надбавки до загального розміру пенсійної виплати з подальшим застосуванням обмеження максимальним розміром фактично призводить до нівелювання передбаченого законом права позивача на її отримання.
Крім того, суд враховує положення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3668-VI, відповідно до яких обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на осіб, яким пенсія була призначена до набрання чинності зазначеним Законом, а також положення пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №911-VIII, якими передбачено застосування обмеження максимального розміру лише до пенсій, призначених починаючи з 01.01.2016.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд доходить висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром є протиправними та такими, що порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення.
Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, із урахуванням раніше виплачених сум.
З урахуванням викладеного, адміністративний позов підлягає задоволенню.
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви.
Розподіл судових витрат здійснюється на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром з 07.04.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 07.04.2026 без обмеження максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 12 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 
Суддя       Н.В. Друзенко