ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23971/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року (головуючий суддя Голобутовський Р.З.) 
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 20.08.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.03.2025 №047250022675 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 12.03.2025 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання з 01.09.1971 по 18.07.1972 в Міському професійно-технічному училищі №42 м. Нікополя; всі періоди роботи згідно трудової книжки від 31.07.1972; періоди роботи в колгоспі ім. Горького з 1982 року по 1985 року, що підтверджується довідкою №12 від 12.05.2016, виданою з КСП "Капулівський".
В обґрунтування позову зазначено, що 12.03.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.03.2025 №047250022675 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи через незарахування періодів роботи. Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії за віком та зазначає, що надані позивачем документи містять відомості про періоди його роботи. Вказані періоди роботи підтверджені записами в трудовій книжці. Позивач вказує, що факт належності трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується судовим рішенням, проте пенсійним органом проігноровано надані позивачем документи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позов – задоволено.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.03.2025 №047250022675 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання з 01.09.1971 по 18.07.1972 в Міському професійно-технічному училищі №42 м. Нікополя; всі періоди роботи згідно трудової книжки від 31.07.1972; періоди роботи в колгоспі ім. Горького з 1982 року по 1985 року, що підтверджується довідкою №12 від 12.05.2016, виданою з КСП "Капулівський".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 12.03.2025 з урахуванням висновків суду та зарахованого цим судовим рішенням страхового стажу ОСОБА_1 . 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн 96 коп. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Однак, долучена довідка №12 від 12.05.2016 не містить первинних документів на підставі яких вона видана, та позивачем не долучено довідку про реорганізацію колгоспу. За доданими документами відсутні підстави для зараховання періоду роботи відповідно до трудової книжки від 31.07.1972, оскільки є запис про зміну прізвища, але відсутня підстава. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується уповноваженим органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Враховуючи зазначене, у разі, якщо в трудовій книжці прізвище, ім`я та по батькові не відповідають паспортним даним, зміна записів про такі прізвище, ім`я та по батькові виконується власником або уповноваженим ним органом на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Відповідно до Порядку №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно з атестатом № 973 про навчання з 01.09.1971 по 18.07.1971 роки в міському професійно-технічному училищі №42 м. Нікополя — вказуються дані позивача — ОСОБА_2 . Згідно з паспортом громадянина України № НОМЕР_1 від 16.09.2024 вказано дані позивача — ОСОБА_1 . Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 1 рік 3 місяці 06 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Враховуючи вищенаведене, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” через відсутність необхідного страхового стажу 15 років.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .
20.08.2024 позивач в перший раз звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
27.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області розглянуто заяву позивача та прийнято рішення №047250022675 про відмову в призначенні пенсії за віком. До страхового стажу згідно наданих документів не зараховано: період навчання з 01.09.1971 по 18.07.1971 - прізвище власника документа не відповідає паспортним даним заявника; періоди роботи згідно трудової книжки від 31.07.1972 - наявний запис про зміну прізвища власника трудової книжки, підстава для зміни відсутня. Додаткові документи, які підтверджують зміну прізвища " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 " заявником не надані. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв?язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
23.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 у справі №182/6218/24 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено.
Встановлено факт того, що трудова книжка, заповнена 31 липня 1972 року, видана на ім`я ОСОБА_2 , 1956 року народження, з виправленням прізвище на російській мові на « ОСОБА_4 », без зазначення повної дати народження, а лише 1956 рік, належать саме заявникові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 у справі №182/6218/24 набрало законної сили 28.02.2025.
12.03.2025 позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
19.03.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення №047250022675 про відмову в призначенні пенсії за віком. В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, відповідачем зазначено наступне:
- дата народження заявника – ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України – 12.03.2025;
- вік заявника – 68 років 10 місяців 11 днів;
- страховий стаж заявника становить 01 рік 03 місяці 06 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
- не зараховано період роботи у колгоспі відповідно до довідки №12 від 12.05.2016, оскільки відсутні первинні документи та реорганізація колгоспу у КСП;
- не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки від 31.07.1972, оскільки є запис про зміну прізвища, але відсутня підстава;
- не зараховано період навчання з 01.09.1971 по 18.07.1971, оскільки прізвище заявника не відповідає паспортним даним.
В рішенні зазначено, що в призначенні пенсії за віком відмовлено відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” через відсутність необхідного страхового стажу 15 років.
Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.03.2025 №047250022675 про відмову у призначенні пенсії.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (ст. 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
На підставі ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Згідно до ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). 
У довідці має бути вказано: 
періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; 
розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи;
первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача від 31.07.1972, копію якого долучено до матеріалів справи:
1) з 01.09.1971 до 18.07.1972 позивач навчався в Міському професійно-технічному училищі №42 м. Нікополя та здобув спеціальність «Муляр». Даний факт також підтверджується атестатом №973, виданим 18 липня 1972 року;
2) 24.07.1972 позивач прийнятий на роботу в будівельне управління №2 Тресту «Нікопольстрой» Комбінату «Дніпрометалургстрой» на посаду муляра 2 розряду;
3) 02.01.1974 позивач переведений в будівельне управління-2 в зв`язку з об`єднанням будівельного управління;
4) 02.01.1974 позивач прийнятий по переведенню з будівельного управління 1 муляром 3 розряду;
5) 29.01.1974 позивач звільнений за власним бажанням;
6) 06.03.1975 позивач прийнятий монтажником 3 розряду мовою оригіналу: в "Главсредуралстрой Свердловский строительный комбинат Специализированое управление №29";
7) 07.07.1975 позивача було звільнено;
8) 01.09.1975 позивач прийнятий в Нікопольський ордена Леніна Південнотрубний металургійний завод у воєнізовану охорону заводу, стрілком;
9) 08.10.1976 позивач переведений в трубоволочильний цех №4 шлифовчиком калібрів абразивними кругами сухим способом 2 розряду;
10) 18.01.1977 позивач звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП;
11) 09.09.1977 позивач прийнятий муляром 2 розряду по договору на два роки в Сиктивкарську пересувну механізовану колону Об`єднання "Комімеліорація";
12) 07.03.1978 позивач звільнений за ст. 29 п. 7 (у зв`язку з судимістю);
13) 27.10.1986 позивач прийнятий в трубопрокатний цех №1 наладчиком агрегатних та спеціальних верстатів відділу обробки труб 5 розряду Південнотрубного заводу м. Нікополя;
14) 01.06.1987 позивач звільнений за ст. 38 КЗпП за власним бажанням;
15) 15.11.1988 позивач прийнятий на посаду автослюсаря на СТО до кооперативу "Крок";
16) 01.08.1989 позивач звільнений з посади за ст. 38 КЗпП за власним бажанням;
17) 01.10.1989 позивач прийнятий в Покровське сільпо кочегаром на час опалювального сезону;
18) 15.04.1990 позивач звільнений з посади у зв`язку із закінченням опалювального сезону;
19) 15.10.1990 позивач прийнятий в Покровське сільпо кочегаром на час опалювального сезону;
20) 28.03.1991 позивач звільнений з посади у зв`язку із закінченням опалювального сезону;
21) 29.06.1991 позивач прийнятий в мовою оригіналу "Днепропетровский территориальный центр "Югэнергоресурс" охоронцем;
22) 16.12.1992 позивач звільнений по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;
23) 01.11.2000 позивач прийнятий на роботу в ТОВ "Рибалки" в якості охоронця сіток на водоймі;
24) 10.01.2001 позивач звільнений за згодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП;
25) 06.08.2013 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";
26) 03.11.2013 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";
27) 04.11.2013 позивача прийнято на посаду інспектора охорони в ТОВ "Правове Підприємство "Кодекс-Безпека ЛТД";
30) 19.11.2013 позивача звільнено з посади інспектора охорони згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;
31) 30.03.2014 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";
32) 25.09.2014 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп. 12 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".
Відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, зокрема, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки від 31.07.1972, оскільки є запис про зміну прізвища, але відсутня підстава; не зараховано період навчання з 01.09.1971 по 18.07.1971, оскільки прізвище заявника не відповідає паспортним даним.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що період навчання позивача підтверджується інформацією з трудової книжки від 31.07.1972.
Слід зазначити, що згідно трудової книжки позивача вона була виписана на ім`я ОСОБА_2 , 1956 року народження. 
В подальшому було внесено виправлення та змінено прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».
При прийнятті рішення у справі, суд приймає до увагу той факт, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 у справі №182/6218/24 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: 
Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено.
Встановлено факт того, що трудова книжка, заповнена 31 липня 1972 року, видана на ім`я ОСОБА_2 , 1956 року народження, з виправленням прізвище на російській мові на « ОСОБА_4 », без зазначення повної дати народження, а лише 1956 рік, належать саме заявникові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 у справі №182/6218/24 набрало законної сили 28.02.2025.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 у справі №182/6218/24 встановлено факт належності трудової книжки від 31.07.1972 ОСОБА_1 .
Вказане рішення суду було надано позивачем разом із заявою про призначення пенсії. Відповідачем жодним чином необґрунтовано неврахування рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 у справі №182/6218/24 під час розгляду заяви про призначення пенсії.
Оскільки відповідачем не зазначено інших підстав неможливості зарахування до страхового стажу періодів роботи відповідно до трудової книжки від 31.07.1972 та періоду навчання з 01.09.1971 по 18.07.1971, вони підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо доводів, покладених в основу прийнятого рішення в частині незараховання періодів роботи у колгоспі відповідно до довідки №12 від 12.05.2016, оскільки відсутні первинні документи та реорганізація колгоспу у КСП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно довідки №12, що видана КСП «Капулівський» 12.05.2016, встановлено, що головою КСП «Капулівський» підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював в колгоспі імені Горького з 1982 року по 1985 рік.
Вказано, що за роки роботи вихододні позивача складають:
- 1982 р. відпрацьовано 229 днів при встановленому мінімумі 220 днів;
- 1983 р. відпрацьовано 237 днів при встановленому мінімумі 250 днів;
- 1984 р. відпрацьовано 133 дні при встановленому мінімумі 250 днів;
- 1985 р. відпрацьовано 230 днів при встановленому мінімумі 250 днів.
В довідці зазначено, що 10.04.1994 наказом №2 колгосп імені Горького було розформовано. КСП «Капулівський» є правонаступником колгоспу імені Горького.
Довідка видана на основі книги обліку трудового стажу колгоспників, таб. №1433.
Постановою Ради міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (Порядок № 310).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу. 
Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх у члени колгоспу.
За положеннями пунктів 5, 6 Порядку № 310 в трудову книжку колгоспника вносяться:відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, дата народження, освіта, професія, спеціальність;відомості про членство в колгоспі: прийом у члени колгоспу, закінчення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, перевод на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгосп головою, мінімум трудової участі в суспільному господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження і заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього трудового розпорядку колгоспу, інші заохочення у відповідності до діючого законодавства.Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи і печаткою.
Згідно з пунктом 8 Порядку №310 трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а після закінчення членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (пункт 13 Порядку № 310).
За пунктом 14 Порядку №310 правління колгоспу приймає міри щодо суворого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Відповідачем, відмовляючи у зарахуванні спірного періоду до стажу, не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Для отримання додаткового підтвердження щодо періоду роботи з 24.07.1972 до 29.01.1974 в тресті «Нікопольбуд» позивач звертався до архівного відділу Нікопольської міської ради, що підтверджується довідкою №1300 від 11.10.2024, якою повідомлено, що документи тресту «Нікопольбуд» на зберігання до архівних установ не надходили
Слід взяти до уваги, що за умовами ч. 3 ст. 44 Закону України №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію. 
На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.Тобто, у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник або архівних установ із відповідними запитами.
За наведених обставин, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці та інших документах позивача, як того вимагає ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV.
Отже, з огляду на встановлені у справі обставини та на підставі норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.03.2025 №047250022675 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , як протиправного.
З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання з 01.09.1971 по 18.07.1972 в Міському професійно-технічному училищі №42 м. Нікополя; всі періоди роботи згідно трудової книжки від 31.07.1972; періоди роботи в колгоспі ім. Горького з 1982 року по 1985 року, що підтверджується довідкою №12 від 12.05.2016, виданою з КСП "Капулівський".
Як наслідок підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду та зарахованого цим судовим рішенням страхового стажу ОСОБА_1 .
Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у даній справі, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.
Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (Порядок).
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. 
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. 
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. 
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Матеріалами справи підтверджується, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 12.03.2025 про призначення пенсії здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. 
Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, як визначений суб`єкт призначення.
Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.
Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 27.04.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова