ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	Львів	Справа № 569/18264/25 пров. № А/857/49907/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання: Василюк В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року (суддя Панас О.В., ухвалене в м. Рівне, повний текст складено 11.11.2025) у справі № 569/18264/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області та просив скасувати постанову № ЕНА 05600329 від 29.08.2025 р.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року позов задоволено частково. Змінено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5600329 від 29.08.2025 року, винесену поліцейським взводу № 2 роти 3 батальйону №1 (з обслуговування міста Рівне) полку УПП Рівненській області ДПП, сержантом поліції Чмілем М.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн., в порядку ст. 22 КУпАП, звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежинось усним зауваженням.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його прийнятті, неповне з`ясування обставин у справі, які необхідно було встановити, просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11.11.2025 у справі №569/18264/25 та ухвалити нове рішення яким позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення. 
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт, зокрема, зазначає, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема на підставі частини першої статті 121-3 КУпАП, є виключною компетенцією уповноваженого органу, в цьому випадку працівників органів і підрозділів Національної поліції. Тому, апелянт вважає, що приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства, а сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку УПП).
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, просить оскаржуване рішення залишити без змін.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 10.08.2025 року поліцейським взводу № 2 роти 3 батальйону №1 (з обслуговування міста Рівне) полку УПП Рівненській області ДПП, сержантом поліції Чмілем М.С. винесено постанову серія ЕНА №5449256 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп.
З матеріалів справи вбачається, що13.08.2025 ОСОБА_1 подавав заяву до начальника УПП в Рівненській області про скасування винесеної постанови № ЕНА05449256 від 10.08.2025 р., де описав обставини справи та долучив до заяви флеш накопичувач з фото/відео доказами, та по розгляду заяви ОСОБА_1 рішенням від 19.08.2025 р. вказану постанову відносно ОСОБА_1 було скасовано, справу надіслано на новий розгляд. Зі змісту вказаного рішення не вбачається дослідження відео-доказів, наданих позивачем.
В подальшому, 29.08.2025 поліцейським взводу № 2 роти 3 батальйону №1 (з обслуговування міста Рівне) полку УПП Рівненській області ДПП, сержантом поліції Чмілем М.С. винесено постанову серія ЕНА №5600329 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп. Відповідно до змісту постанови від 29.08.2025, водій ОСОБА_1 , 10.08.2025 року о 15 год. 30 хв. у м. Рівне по вул. Поповича, керував транспортним засобом з номерним знаком, який був встановлений у невстановленому для цього місці, а саме був встановлений поза переднім вітровим склом, чим порушив п. 2.9 "в" ПДР , та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП. Відеофіксація велась на боді камеру 472925.
Так, з відеозапису, зафіксованого за допомогою відеореєстратора поліцейського №472925, та наданого представником відповідача вбачається, що під час перевірки поліцейськими виявлено, що на транспортному засобі Volkswagen Jetta, номерний знак встановлений в салоні автомобіля під переднім вітровим склом. Правопорушення на місці не було усунуто. Також відеозапис містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, яке відбувалося на вулиці і вручення постанови.
Також, з відеозапису наданого позивачем вбачається, що при розгляді справи було заслухано пояснення позивача, який вину не визнавав, вказуючи на те , що усунув порушення після появи такої технічної можливості.
Позивач не погодився із постановою відповідача № ЕНА 05600329 від 29.08.2025 р., відтак звернувся в суд з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях позивача містяться ознаки порушення вимог пункту 2.9.в. Правил дорожнього руху відповідальність за яке передбачена ч.1ст.121-3 КУпАП. Проте, вважав, що приймаючи до уваги характер та обставини вчиненого правопорушення, відсутність будь-яких шкідливих наслідків, враховуючи особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху не притягувався, а також зазначені позивачем обставини, що мали місце 10.08.2025 року, які дослідженими по справі доказами не спростовуються, вчинене правопорушення суд першої інстанції визнав малозначним і вважав необхідним змінити захід стягнення за адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП, оголосивши позивачу усне зауваження звільнивши його від адміністративної відповідальності.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195)
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно п. п. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП, передбачено, відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом першої інстанції з оглянутого судом відеозапису, зафіксованого за допомогою відеореєстратора поліцейського №472925, та наданого представником відповідача встановлено, що під час перевірки поліцейськими виявлено, що на транспортному засобі Volkswagen Jetta, номерний знак встановлений в салоні автомобіля під переднім вітровим склом. Правопорушення на місці не було усунуто. Також суд першої інстанції вірно вказав, що відеозапис містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, яке відбувалося на вулиці і вручення постанови.
З оглянутого відеозапису наданого позивачем вбачається, що при розгляді справи було заслухано пояснення позивача, який вину не визнавав, вказуючи на те , що усунув порушення після появи такої технічної можливості.
Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу постанови оскаржуваної постанови, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Щодо покликання апелянта, що приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Згідно Примітки до ст. 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відтак, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно змінив захід стягнення, що відповідає приписам ст. 22 КУпАП, п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України.
Щодо покликання апелянта на застосування до спірних правовідносин постанови Верховного Суду по справі № 266/3228/16-а від 31 жовтня 2019 року, згідно якої приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суди попередніх інстанцій вийшли за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства, у редакції Кодексу адміністративного судочинства України чинній до 15 грудня 2017 року, то слід зазначити наступне. Так, постанова Верховного Суду по справі № 266/3228/16-а від 31 жовтня 2019 року прийнята за іншого правового регулювання, зокрема, на момент виникнення спірних правовідносин у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року у справі № 569/18264/25 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 04.05.2026