Справа № 304/833/26 Провадження № 3/304/394/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

  	06 травня 2026 року 	м. Перечин	

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Люта Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, 

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 769366 від 23 квітня 2026 року видно, що 23 квітня 2026 року о 16.00 год у АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , а саме словесно ображав її та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю останньої. 
Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до висновку, що протокол підлягає поверненню на доопрацювання виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. 278 КУпАП (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені у ч. 1 ст. 256 КУпАП.
В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення і повинен провадитися судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
Натомість вказаних вимог старшим інспектором СРПП відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Кільбасовичем О.М. при складанні протоколу не дотримано та не сформульовано склад адміністративного правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 , у відповідності з диспозицією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за якою поліцейський кваліфікував дії особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та яка передбачає, зокрема, відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за порушення, передбачені частиною першою або другою цієї статті, до протоколу не долучено, постанова з ЄДРСР зі знеособленими даними, що міститься у матеріалах протоколу, таким доказом у розумінні ст. 251 КУпАП не є.
При цьому кваліфікація правопорушення містить виправлення на ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що в силу вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, є неприпустимим. 
По-друге, згідно з п. 15, 18 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Вказаних вимог поліцейським при оформленні протоколу також не дотримано.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Натомість до протоколу не додано будь яких доказів родинних зв`язків між ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 , в той час як для встановлення події правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
По третє, всупереч положенням п. 12 Розділу ІІ Інструкції протокол не підписано потерпілою ОСОБА_2 . 
У свою чергу за змістом ст. 251, 256 КУпАП обов`язок належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому разі він виходить за межі своєї компетенції.
У справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Отже, зазначені недоліки відносяться до суттєвих порушень вимог КУпАП України, що не дозволяють здійснити всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи у їх сукупності та прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі.
Крім наведених недоліків суддя звертає увагу особи, яка склала даний протокол про адміністративне правопорушення на необхідність суворого дотримання нею вимог п. 6 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, за яким усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою, оскільки протокол складено (заповнено) неакуратно, такий містить закреслення.
Відповідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу, для належного оформлення.
З огляду на це суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення підлягає поверненню для належного оформлення органу, який направив його до суду. 
У цьому аспекті суд враховує обґрунтування п. 71, п. 74 Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України», в якому Європейський суд зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок інших осіб.
Крім цього суддя звертає увагу на необхідність усунення зазначених недоліків в максимально стислі строки, оскільки відповідно до ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності складає шість місяців з моменту його вчинення.
Керуючись ст. 7, 9, 277, 278-280, 283, 285 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

матеріали справи про адміністративне правопорушення № 304/833/26 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП повернути на доопрацювання до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Постанова оскарженню не підлягає.

  	Суддя:	Ганько І. І.