Справа № 342/172/26
Провадження № 2/342/400/2026

РІШЕННЯ  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
Головуючого судді Гайдич Р.М.,
секретаря судового засідання Малик Г.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городенка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» , в інтересах якого діє представник Паладич А.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 894446103 від 24.11.2021 в розмірі 48 206,48 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом даної позовної заяви.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.11.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №894446103, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.1 Договору на умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2 000,00 до 50 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Строк дії Договору, відповідно до п.1.7. становить 5 років. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із Розрахунком заборгованості Позичальником за строк дії Договору використано кредитний ліміт (отримано кошти) у розмірі 9998,00 грн. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором, Відповідач здійснював часткові (-у) оплати (-у) в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №894446103 від 24.11.2021 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до Позовної заяви. Сплачуючи кредит, Відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. В подальшому відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №28/1118-01 року, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, право вимоги щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №894446103 від 24.11.2021 року перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
02.05.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС», було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №02/0524-01/01.02-11/24, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язується відступити (передати) Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги до цього Договору, а Фактор набуває права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ № 02/0524- 01/01.02-11/24 від 02.05.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 48206,48 грн.
Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №894446103 від 10.11.2021 року становить: заборгованість по тілу кредиту - 9856,27 грн.; заборгованість по відсотках - 38350,21 грн.; пеня - 0,00 грн.; загальна заборгованість - 48206,48 грн.
12.03.2026 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд задовольнити позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» частково — стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за тілом кредиту за Договором №894446103 від 24.11.2021 у розмірі 9 856,27 грн. Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованих відсотків у розмірі 38 350,21 грн та будь-яких інших нарахувань, що перевищують суму основного боргу, — як недоведених, таких, що суперечать законодавству та є наслідком несправедливих умов договору. Покласти судові витрати (судовий збір та інші витрати по справі) на Позивача — ТОВ «СВЕА ФІНАНС» — на підставі ч. 4 ст. 141 ЦПК України, оскільки виникнення та затягування спору є наслідком неправомірної та недобросовісної поведінки Позивача: подання процесуально дефектного позову в лютому 2025 року, 10-місячного зволікання з виправленням помилок, відмови від конструктивного досудового врегулювання та подачі нового позову в день, наступний після отримання чергової мирної пропозиції від Відповідача. (а.с.72-81)
Представником відповідача подано до суду відповідь на відзив. (а.с.86-87)
Відповідачем подано до суду заперечення (на відповідь на відзив). В якому просить суд: визнати умову п. 1.10.1 Договору №894446103 (Базова процентна ставка 730%/рік = 2%/день при невиконанні зобов`язань) нікчемною як таку, що суперечить ч. 7 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 18 ЗПС (несправедлива умова споживчого договору). Відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в частині стягнення відсотків у розмірі 38 350,21 грн — як недоведених (ст. 81 ЦПК), нарахованих за методологією третьої особи (МАНІВЕО), що включає ставки, відсутні в Договорі, та суперечать Паспорту споживчого кредиту (ч. 7 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування») і ст. 18 ЗПС. Задовольнити позовні вимоги частково — стягнути лише тіло кредиту: 9 856,27 грн. Покласти судові витрати на Позивача (ч. 4 ст. 141 ЦПК) — з огляду на доведену недобросовісну поведінку: суперечлива заява про відсутність досудового врегулювання; порушення норм етичної поведінки (п. 5.22 Договору); 10-місячне зволікання; позов наступного дня після отримання мирної пропозиції. 6. У разі розгляду клопотання Позивача про поновлення строку — зобов`язати Позивача надати підтвердження від адміністратора ЄСІТС щодо технічного збою у відображенні документів у зазначений ним період (11 17.03.2026). Визнати Розрахунок заборгованості, підписаний ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (підписувач Сінченко С.А.), неналежним і недостатнім доказом у розумінні ст. 76–77 ЦПК України, оскільки він складений третьою особою, відсутньою у справі, містить ставку (~0,29%/ день), відсутню в Договорі, та непояснені списання, а Позивач — власним визнанням — не є автором розрахунку і не може підтвердити його правильність. За відсутності належного доказу розміру відсотків відмовити у їх стягненні повністю (ст. 81 ЦПК України). (а.с.90-94)
Також, відповідачем подано до справи додаткові письмові пояснення. 
Представник позивача в судове засідання не прибув, однак в позовній заяві просить розгляд справи провести без участі представника позивача. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому чинним законодавством порядку. В поданому відзиві на позов відповідач просить суд розгляд справи провести за відсутності відповідача. 

Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. 
Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Судом встановлено, що 24.11.2021 відповідач заповнив заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав загальну інформацію, персональні дані, адресу реєстрації та проживання та номер картки 4425-ХХХХ-ХХХХ-2390. (а.с.12)

24.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , за допомогою ІТС Товариства, було укладено договір кредитної лінії № 894446103, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 65PBC94V. (а.с.8 на зворотній стороні - 11)
Відповідно до п.1 Договору Кредитодавець надає Позичальникові Кредит у вигляді відновлювальної Кредитної лінії в розмірі Кредитного ліміту від 2 000,00 до 50 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «ВЕОКАРД» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту (Траншів) отриманих протягом всього строку дії Договору, передбаченого п. 1.7. Договору. Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми Кредиту за кожним Траншем (за результатами здійснення першої Авторизованої операції) та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У разі якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії Договору жодна з Сторін не повідомить іншу Сторону про бажання розірвати Договір, його дія продовжується кожен раз на той самий строк, але не небільші ніж три рази. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня надання суми Кредиту Позичальнику (здійснення першого та наступних Траншів) та до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, в наступних розмірах: 1.10.1. або 730 % (сімсот тридцять відсотків) річних від суми наданого Кредиту, що становить 2 % (два відсотка) за кожен день користування Кредитом (далі – Базова процентна ставка); 1.10.2. або 361,35 % (триста шістдесят одна ціла тридцять п`ять сотих відсотка) річних від суми наданого Кредиту, що становить 0,99 % (нуль цілих дев`яносто дев`ять сотих відсотка) за кожен день користування Кредитом (далі – Дисконтна процентна ставка), у разі якщо Позичальником здійснено Обов`язковий платіж за попередній місяць. На період від дати отримання першого Траншу за Договором до останнього дня місяця в якому отриманий перший Транш за Договором нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 178,85 % (сто сімдесят вісім цілих вісімдесят п`ять сотих відсотка) річних від суми наданого Кредиту, що становить 0,49 % (нуль цілих сорок дев`ять сотих відсотка) за кожен день користування Кредитом. Проценти за користування Кредитом, в розмірі визначеному п. 1.10. Договору, нараховується на суму Кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у Позичальника, до моменту повного повернення суми наданого Кредиту. Збільшення розміру Дисконтної та Базової процентних ставок в порядку, що не визначений цим Договором в односторонньому порядку Кредитодавцем без згоди Позичальника не допускається.
Пунктом 2 Договору визначено права та обов`язки сторін, а п.3 - відповідальність сторін. Зокрема, за прострочення оплати кожного з платежів, що передбачені Договором, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 10 % (десяти відсотків) від суми кожного з прострочених платежів.
Відповідно до п.5 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Загальним строком дії Договору є період від моменту його підписання Сторонами та до моменту закінчення погодженого цим Договором строку його дії або до моменту дострокового припинення Договору. За умови відсутності заборгованості щодо повернення Кредиту, процентів, неустойки та інших платежів, передбачених Договором та чинним законодавством України, Договір автоматично припиняє свою дію після закриття рахунку в Банку, для управління яким випущена Платіжна карта. Сторони погоджуються, що проценти в розмірі, передбаченому Договором, нараховуються протягом всього строку користування Позичальником грошовими коштами. Проценти, нараховані після закінчення строку дії Договору чи його дострокового припинення, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.
Також, 24.11.2021 відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту продукту «ВЕОКАРД» до Договору № 894446103 від 24.11.2021. (а.с.7-8)
Представником позивача до позовної заяви надано копію Правил надання грошових коштів в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Веокард» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». (а.с.12 зі зворотної сторони – 18)

Із копії розрахунку заборгованості за Договором № 894446103 від 24.11.2021 виданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що станом на 27.06.2023 заборгованість відповідача по даному договору становить 48206,48 грн. яка складається із тіла кредиту - 9856,27 грн., нарахованих відсотків – 38350,21грн. Також, із даного розрахунку вбачається, що відповідачем було здійснено оплати по даному кредитному договору в період з 05.01.2022 по 19.09.2022 в загальній сумі 3771,65 грн. (а.с.18 із зворотної сторони - 23)
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
о відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторонни домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із за стосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).
Судом встановлено, що відповідачем було укладено договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитної лінії за яким кредитодавець свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, наддавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов договору, що не спростовано в ході розгляду справи. Також, в поданому відзиві на позов відповідач визнає тіло кредиту. 
Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором.
Докази, які б спростовували вищевказану обставину в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)
Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно п.п.2.1.1.5 Договору № 894446103 від 24.11.2021Кредитодавецьмає право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою. 
28 листопада 2018 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, який Додатковою угодою від 31.12.2020 за №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладений у новій редакції, зокрема: відповідно до п.2 клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Порядок відступлення права вимоги визначено п.4, в якому зазначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Згідно п.п.5.3.3 Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Продовжено строк дії договору до 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п.5.3.4 Договору фактор має право нараховувати боржникам після відступлення Права вимоги проценти та інші передбачені платежі за кредитним договором.(а.с.24-32)
31.12.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Додаткову угоду №27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до умов якої, сторони погодили продовжити строк дії Договору до 31.12.2022. (а.с.34 зі зворотної сторони)
31.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Додаткову угоду №31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до умов якої, сторони погодили продовжити строк дії Договору до 31.12.2023. (а.с.35)
31.12.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Додаткову угоду №32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до умов якої, сторони погодили продовжити строк дії Договору до 31.12.2024. (а.с.35 зі зворотної сторони)
Згідно копії витягу з Реєстру прав вимоги № 237 від 27.06.2023, який підписаний ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору № 894446103 від 24.11.2021 в розмірі: тіло кредиту – 9856,27грн, відсотки – 38 350,21грн, що в загальному розмірі становить - 48206,48 грн. (а.с.36 зі зворотної сторони -37)
Згідно розрахунку заборгованості виданого ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором № 894446103 від 24.11.2021 на дату придбання (27.06.2023 ) становить 48206,48 грн. (а.с.23 зі зворотної сторони)

02 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «СвеаФінанс» укладено договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити (передати) Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги до цього Договору, а фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Права вимоги переходять від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав за формою наведеною у Додатку №1 до цього Договору. (а.с.38-42)
Із копії платіжної інструкції № 9599 від 02.05.2024 вбачається, що позивачем здійснено оплату на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» за Договором факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24. (а.с.44 зі зворотної сторони)
02.05.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «СвеаФінанс» підписали Реєстр прав вимоги №1 від 02.05.2024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 894446103 від 24.11.2021 в розмірі 48206,48 грн. (а.с.45-46)
Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25.03.2024 за №1 вирішено змінити назву Товариства з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». (а.с.46 зі зворотної сторони – 47)
25.03.2024 рішенням учасника ТОВ «СВЕА ФІНАНС» затверджено Статут ТОВ «СЕА ФІНАНС». (а.с.48-55)
Таким чином, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 894446103 від 24.11.2021.
Після укладення договору факторингу позивачем не здійснювалося жодних нарахувань відповідачу.
В поданому відзиві на позов відповідач не заперечує щодо факту укладення кредитного договору та визнає нараховану позивачем суму тіла кредиту в розмірі 9856,27 грн, які згідний оплатити. 
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту підлягають до задоволення.

Щодо суми процентів за користування кредитом. 

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. 
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України).
Згідно зі статтею 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Враховуючи, що договір № 894446103 було укладено 24.11.2021 року, тобто до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на нього.
Сторонами при укладенні договору було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Підстав для визнання умов п.1.10.1 Договору нікчемним немає. 
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитними коштами, доказів повного погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. 
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Таким чином, враховуючи, що розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами, в свою чергу відповідач не надав доказів для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши із відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 894446103 від 24.11.2021 в розмірі 48 206,48, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту – 9856, 27 грн, заборгованості по відсотках – 38 350,21 грн. 
Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем, при поданні даної позовної заяви до суду, було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, який підтверджено платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 10302 від 16.02.2026. (а.с.3)
Відтак, у зв`язку із задоволенням заявлених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 546, 610-612, 626, 628, 633, 364, 636, 1048, 1054, 1055 ЦК України, керуючись статтями 4, 10-13, 76-81,89,141, 259,263-265,268, 273, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором кредитної лінії № 894446103 від 24.11.2021 в розмірі 48 206,48 грн. (сорок вісім тисяч двісті шість гривень 48 коп)
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СвеаФінанс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Місцезнаходження позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СвеаФінанс»- вул.Іллінська,8 м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ 37616221.
Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Суддя: Гайдич Р. М.