Дата документу 25.06.2026	Справа № 554/16510/25	
 	Провадження № 2-а/554/44/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року м. Полтава 
Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:
головуючий суддя: Сініцин Е.М.
за участю секретаря: Кувіти М.М. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Полтави надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у постанові ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.06.2025 року № 880 вказано, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 на початку травня 2025 року втратив власний військово-обліковий документ за що передбачена адміністративна відповідальність визначена ч. 2 ст. 211 КУпАП.
Частиною 2 статті 211 КУпАП визначена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
Відповідно до ч. 1 ст. 211 КУпАП визначена відповідальність за зіпсуття або недбале зберігання призовниками, військовозобов`язаними і резервістами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату. 
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у зіпсутті або недбалому зберіганні обліково-військових документів (військових квитків і посвідчень про приписку до призовних дільниць), яке спричинило їх втрату (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу (зіпсуття обліково-військових документів), так і у формі необережності (недбале зберігання обліково-військових документів). Тобто зіпсуття і недбале зберігання є альтернативними видами діянь.
Оскаржувана постанова очевидно прийнята за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке нібито мав вчинити позивач, проте у мотивувальній частині відсутні докази, на підставі яких було винесено таку постанову, відсутнє посилання на протокол, яким міг бути зафіксований факт адміністративного правопорушення тощо.
У постанові відсутні зазначені причини нібито втрати військово-облікового документа, що саме могло спричинити втрату: зіпсуття чи недбале ставлення, в чому саме таке ставлення проявляється, чим підтверджується, коли саме мали місце такі обставини, чому саме відповідач прийшов до висновку про втрату військово-облікового документу саме у травні 2025 року тощо.
Тобто оскаржувана постанова є абсолютно не мотивована та безпідставна.
Більше того, у позивача у наявності є військово-обліковий документ, що підтверджується сформованим документом з додатку «Резерв+». 
Також позивачу не було відомо про існування оскаржуваної постанови, з текстом такої не ознайомлювався, копії у встановленому порядку не отримував.
Про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності стало відомо після відкриття виконавчого провадження ВП № 78739891.
Представник позивача тричі звертався на адресу відповідача із запитами про надання копії постанови від 13.06.2025 року № 880 і лише 11.11.2025 року така постанова надійшла на електронну пошту представника позивача. 
Виходячи з викладеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою про адміністративне правопорушення від 13.06.2025 року № 880.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 01 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки недоліки усунуті позивачем.
Позивач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечували проти позовних вимог з наступних підстав. 
Втрата військового квитка, приписного свідоцтва, мобілізаційного розпорядження або довідки про перебування на обліку без поважних причин кваліфікується як адміністративне правопорушення згідно зі статтею 211 КУпАП і тягне накладення штрафу.
Так після розгляду справи про адміністративне правопорушення була складена постанова № 880 від 13.06.2025 року. Від отримання другого примірнику зазначеної постанови позивач відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
Якщо ж псування сталося внаслідок необережності, особа може бути звільнена від відповідальності, але має підтвердити обставини (наприклад, пожежа, повінь, крадіжка, інші непередбачувані випадки). Важливо відразу подати заяву до поліції або ТЦК, щоб уникнути підозр у навмисних діях. 
Однак позивачем не надано жодних доказів при яких обставинах було втрачено військово-обліковий документ через крадіжку чи форс-мажор. Якщо втрата сталась від незалежних від позивача обставин то важливо надати відповідні докази — довідку з поліції, акт від житлово-комунальної організації або пояснення свідків.
Враховуючи викладене відповідачем дотримано процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова містить необхідні реквізити, у тому числі, виклад обставин правопорушення, установлених під час розгляду справи, посилання на правові норми, порушення яких стало підставою для притягнення позивача до відповідальності.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 211 КУпАП.
Просили у позові відмовити у повному обсязі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З Постанови № 880 від 13.06.2025 року, винесеної начальником  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 на початку травня 2025 року втратив власний військово-обліковий документ за що передбачена адміністративна відповідальність визначена ч. 2 ст. 211 КУпАП. Обставини, що пом`якшують відповідальність відсутні. Обставини, що обтяжують відповідальність відсутні. Діяння гр. ОСОБА_1 підпадають під дію ч. 2 ст. 211 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 211 КУпАП, постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 850 гривень. 
Згідно вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В ч.ч.1-2 ст.211 КУпАП України зазначено про зіпсуття або недбале зберігання призовниками, військовозобов`язаними і резервістами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У Постанові № 880 від 13.06.2025 року, винесеної начальником  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вказано, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 на початку травня 2025 року втратив власний військово-обліковий документ, за що передбачена відповідальність визначена ч. 2 ст. 211 КУпАП.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Згідно постанови Верховного Суду від 27.06.2019 року у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорії справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладений на відповідача – суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що суб`єкт владних повноважень, у даному випадку, не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
Тому позиція відповідача, з приводу того, що позивачем не надано жодних доказів при яких обставинах було втрачено військово-обліковий документ, через крадіжку чи форс-мажор - неправомірна та не береться судом до уваги.
Матеріали адміністративної справи не містять пояснень ОСОБА_1 , інших осіб, чи будь-яких інших доказів, які б могли підтвердити факт вчинення останнім вказаного адміністративного правопорушення.
Також суд погоджується з позицією позивача, з приводу того, що суб`єктом владних повноважень належним чином не встановлена в діянні ОСОБА_1 об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 211 КУпАП, яка виражається у зіпсутті або недбалому зберіганні призовниками, військовозобов`язаними і резервістами військово-облікових документів (військових квитків і посвідчень про приписку до призовних дільниць), яке спричинило їх втрату. Тобто зі змісту постанови № 880 від 13.06.2025 року не зрозуміло, що саме вчинив позивач: зіпсував чи недбало зберігав військово-обліковий документ, яке спричинило його втрату. А також не відомо, на підставі якого доказу даний факт було встановлено відповідачем, при розгляді адміністративної справи.
Крім того, суд погоджується з твердженням позивача, що суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу (зіпсуття військово-облікових документів), так і у формі необережності (недбале зберігання військово-облікових документів), що являється альтернативними видами діянь, однак відповідачем не було встановлено у вказаній постанові форму вини, тим самим не встановлено суб`єктивну сторону правопорушення. 
Відповідачем не спростоване твердження представника позивача, що позивачу не було відомо про існування оскаржуваної постанови, з текстом якої не ознайомлювався, копії у встановленому порядку не отримував, оскільки працівниками даного органу владних повноважень будь-які постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 211 КУпАП, в його присутності не складалися, а також не повідомлялося про дату та час розгляду будь-якої адміністративної справи щодо нього.
До таких висновків суд дійшов виходячи з того, що в матеріалах адміністративної справи відсутні повістки, виклики ОСОБА_1 на складання протоколу чи на розгляд адміністративної справи з зазначенням дати, часу і місця розгляду. 
А ствердження відповідача, що позивач відмовився від отримання другого примірнику постанови в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - не підтверджено актами чи іншими документами, що надали б можливість ідентифікувати вказаних осіб та в розумінні того, на чому вони поставили свій підпис. 
Також відповідачем не надані докази поштового направлення Постанови № 880 від 13.06.2025 року на адресу позивача. 
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Постанова винесена з порушенням ст.283 КУпАП, не встановлений склад адміністративного правопорушення, тому підлягає скасуванню. 
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Постанова №880 від 13.06.2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Питання розподілу судових витрат суд вирішує наступним чином.
Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 слід стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.
Керуючись ст.ст. 7, 210, 247, 268, 283, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 №880 від 13.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 211 КУпАП, за якою накладено стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень – скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського окружного адміністративного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Сторони по справі:
Позивач – ОСОБА_1 , адреса – АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження – АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ – відсутній. 

Суддя: Е.М. Сініцин.